Справа № 2-1430/11
Провадження № 2/352/67/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договорі в купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_1 у жовтні 2009 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2013 року , яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2014 року позов задоволено частково та визнано недійсним в частині ? договір купівлі-продажу садового будинку із земельною ділянкою площею 0,0723 га по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, укладеного 16 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнано в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га. по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області; стягнуто з ОСОБА_2 66 166,50 грн.., що становлять ? частину коштів від проданого відповідачкою об'єкту спільного майна подружжя, а саме - двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59,5 кв.м., вартістю - 132 333 грн. та 8 363,50 грн.., що становлять ? частину вартості гаражу АДРЕСА_3 загальною площею 24,9 кв.м.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2014 року по даній справі скасовано лише в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя на земельну ділянку та садовий будинок, визнання недійсними договорів купівлі-продажу цього майна, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

23 вересня 2014 року по справі відкрито провадження , розгляд справи призначено на 10 жовтня 2014 року. Сторін по справі повідомлено шляхом надіслання копій ухвал поштою рекомендованим листом. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились без поважних причин, у звязку із чим розгляд справи відкладено на 06 листопада 2014 року.

Позивача та його представника повідомлено про час та день слухання справи під розписку , відповідачам судові повістки направлено поштою рекомендованим листом. Відповідачка ОСОБА_2 23.10.2014 року розписалась про отримання судової повістки, однак в судове засідання 06.11.2014 року не з'явилась, а відповідач ОСОБА_3 судову повістку не отримав , рекомендовані листи повернуті з відміткою причини повернення «за давністю зберігання». Розгляд справи відкладено на 08 грудня 2014 року.

Відповідачів по справі повідомлено про час та день розгляду справи рекомендованим листом . Поштові відправлення повернуті в суд з відміткою про причини не вручення повісток - «за давністю зберігання». Розгляд справи відкладено на 23 грудня 2014 року. Аналогічно попереднім повідомленням відповідачам направлено рекомендовані листи з судовими повістками , які повернуті « за давністю зберігання». Розгляд справи відкладено на 15 січня 2015 року . Відповідачі знову не з'явились в судове засідання , повідомлені про судовий розгляд справи рекомендованими листами , у звязку із чим розгляд справи відкладено на 21 січня 2015 року.

Відповідачі , які були повідомлені про розгляд справи по пошті шляхом надсилання їм рекомендованих листів в судове засідання не з'явились в шостий раз без поважних причин, про причини неявки суду не повідомили, розписка відповідачки 23 жовтня 2014 року про отримання повістки та зазначення нею адреси проживання в касаційній скарзі вказує на те, що судові повістки відправлені за належною адресою, а також про те, що відповідачам відомо про розгляд справи. Крім того , позивач по справі - ОСОБА_1 вказав на те, що ним особисто повідомлено відповідачів про розгляд справи.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, та інших учасників процесу щодо проведення попереднього судового засідання або судового засідання у справі здійснюється за допомогою судових повісток відповідно до гл. 7 ЦПК.

Згідно із ст. 74 ЦПК судові повістки як засіб інформування учасників цивільного процесу можуть мати дві форми: судових викликів і судових повідомлень.

Судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, належним чином і в установленому порядку повідомленої про дату судового засідання, питання про можливість судового розгляду вирішується з урахуванням вимог статей 169, 224 ЦПК

Зокрема, відповідно до ч.4 статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до норм статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Належним чином повідомлені відповідачі по справі в шостий раз не з'явились за викликом суду , а тому суд по справі вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє за згодою позивача заочне рішення.

З врахуванням уточнених позовних вимог позивача суд розглядає справу в межах заявлених вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, укладеного 16 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га. по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області; визнання за ОСОБА_2 право власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га. по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області.

Одночасно з уточнення позовних вимог позивачем змінено підстави для задоволення позову, про що подано відповідну заяву 15 січня 2015 року.

Зокрема позивач вказує на те, що рішеннями судів трьох інстанцій в даній справі уже є встановленим факт його спільного проживання однією сімєю з відповідачкою ОСОБА_2 за період з 1997 по 2009 рік, у звязку із чим суди визнали за ним право власності на спільно придбане майно - квартиру та гараж по АДРЕСА_3 та стягнули з відповідачки ОСОБА_2 половину вартості цього спільного майна , яке вона відчужила без його згоди. Однак , як на підставу задоволення позову в частині визнання права власності на ? частину земельної ділянки та спорудженого на ній садового будинку по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 вказує на свої трудові та фінансові вкладення в придбання та створення такого майна.

Як на правову підставу для задоволення позову посилається на норми Глави 11 ЦК УРСР 1963 року та Закону України «Про власність», якими визначено , що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, об'єктом їхньої спільної сумісної власності якщо: 1) майно придбане внаслідок їхньої спільної сумісної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними ).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку , що позовні вимоги слід задоволити частково.

Позивач ОСОБА_1 після уточнення позовних вимог та після подання заяви про зміну підстав для задоволення позову просив суд про визнання недійсними договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, укладеного 16 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га. по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області; визнання за ОСОБА_2 право власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га. по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області.

Суду надав пояснення про те, що земельна ділянка в с. Загвізддя була придбана 11.07.1997 року. На підставі договору купівлі-продажу відповідачка ОСОБА_2 01.11.2000 р. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (т.1, а.с.17).На земельній ділянці був споруджений із гіпсоблоків садовий будинок без вікон та дверей, не придатний до експлуатації, тому куплялась тільки ділянка. Розрахунок за садову ділянку проводили частково шляхом передання продавцю у власність автомобіля , а частково доплачували коштами в сумі 500 доларів США. Будували садовий будинок в селі Загвіздя спільно - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Всі будівельні роботи проводив позивач або за його участі майстри, оскільки ОСОБА_2 перебувала на роботі , а характер його роботи (шоферування) дозволяв займатись будівництвом . В цьому йому допомагали родичі та знайомі- штукатурку та зварювальні роботи проводив зять сестри ОСОБА_1, племінник був підсобником, дві пічки мурував на його замовлення знайомий з Івано-Франківська, кафель на пічку ОСОБА_1 самостійно купував в с. Загвіздя, а освітлення в будинку робив знайомий - ОСОБА_4, в спорудженні огорожі допомагав колега по роботі. Також позивач купував різні будівельні матеріали. Все майно оформили на відповідачку, проти чого позивач не заперечував, оскільки на той час вони проживали однією сімєю. Добудову спірного садового будинку сторони завершили у 2004 р., фактично садовий будинок був прийнятий в експлуатацію у 2009 р., коли рішенням виконкому Загвіздянської сільської ради Тисменицького району від 27.10.2009 р. відповідачку визнано його власником (т.2, а.с.142), а остання 06.11.2009 р. отримала свідоцтво про право власності.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 надали суду пояснення , якими підтвердили факт придбання земельної ділянки за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1, факт трудової та фінансової участі ОСОБА_1 в будівництві садового будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив , що після смерті його батька мати вирішила продати земельну ділянку в садовому товаристві «Ватра». На оголошення відгукнулись , як він вважав, подружжя, це були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після узгодження ціни , було укладено в нотаріуса договір купівлі-продажу. В рахунок оплати було передано автомобіль «Рено» , який був оформлений на ОСОБА_2, пізніше ОСОБА_1 йому приніс ще залишок боргу в сумі 500 доларів США. Таким чином , суд прийшов до висновку , що земельна ділянка в с. Загвіздя придбана за спільні кошти позивача та відповідачки.

Що стосується садового будинку , то , як встановлено судом, його будівництво розпочато в 1997 році , основні будівельні роботи були завершені до 2004 року , а введено будинок в експлуатацію та зареєстровано право власності в 2009 році.

Як вбачається із зібраних доказів в справі будівельні роботи проводилось спільно ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Попередніми рішеннями судів у даній справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як сімя , вели спільне господарство , мали спільний побут та бюджет , спільно за свої індивідуальні трудові та грошові внески набували спільного майна за період з 1997 по 2009 роки.

В судовому засіданні досліджено та встановлено, які саме були трудові та фінансові вкладення позивача в придбання к земельної ділянки і спорудження садового будинку.

Так, виходячи із пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на будівництві садового будинку ОСОБА_1 було проведено такі роботи: добудова веранди, будівництво господарських споруд - сараю, гаражу, спорудження огорожі, криниці , проведення робіт із електропостачання, штукатурка внутрішня і зовнішня, встановлення підлоги, дверей, вікон. Зокрема свідок ОСОБА_4 вказав що в 1997 році ( восени) та в 1999 році він проводив на замовлення позивача ОСОБА_1 роботи з електропостачання будинку - робив електророзводку, встановлював розетки , вимикачі . В 1997 році він проводив ці роботи в будинку, а в 1999 році в прибудові до будинку. Всі витратні матеріали купляв та привозив йому ОСОБА_1 Коли він ці роботи виконував, то одночасно проводились роботи із встановлення підлоги і столярних виробів- вікон , дверей. Роботи виконували майстри , а ОСОБА_1 їм всі матерали привозив та допомагав в роботі .

Свідок ОСОБА_5 , який є сусідом по дачі, пояснив суду , що знав і попередніх власників ділянки і постійно спілкується та знає теперішніх власників - сторін по справі. Знає, що позивач купив в 1997 році земельну ділянку з гіпсоблочним садовим будинком, бачив його і може вказати , що то було приміщення не придатне до використання. А зараз є спорудженим садовий будинок , в якому ОСОБА_1 постійно проживає. Одночасно з ОСОБА_1 він проводив будівництво свого будинку , який розташований навпроти, та постійно бачив , що саме ОСОБА_1 займався будівництвом будинку. ОСОБА_2 приїжджала дуже рідко та поралась на городі. Ствердив , що ОСОБА_1 за допомогою майстрів зробив добудову до будинку , накрив її, зробив внутрішню і зовнішню штукатурку в будинку, провів електропостачання, зробив ремонти всередині будинку, поклав підлогу, встановив вікна і двері, спорудив криницю, вимурував огорожу, збудував господарську споруду сараю , гаражу тощо. Бачив, що саме ОСОБА_1 проводив ці роботи , наймав майстрів та контролював будівельні роботи.

Свідок ОСОБА_6 повідомив суду про те, що приблизно в 1998-1999 роках він , його батько та ще один чоловік були запрошені ОСОБА_1 для проведення підрядних робіт в садовому будинку . Ними проводились роботи із внутрішньої та зовнішньої штукатурки будинку, встановлення перекриття та накриття прибудови до будинку, встановлення огорожі (монтажно-зварювальні роботи із встановлення бічних огорож та мурування і зварювання металоконструкцій із встановлення огорожі спереду будинку). Всі витратні матеріали , які використовувались в процесі будівництва їм привозив ОСОБА_1, майже за всіма матеріалами свідок їздив разом із позивачем , бачив , що він проводив розрахунок за придбані матеріали. За проведену ними роботу також розраховувачі ОСОБА_1, він привозив їм також і їжу ( обіди) , оскільки такою була домовленість. Дружину ОСОБА_1- ОСОБА_2 , бачив один раз, коли вона вибирала металоконструкції до передньої частини огорожі.

Суд також бере до уваги те, що позивач за час спорудження будинку та придбання земельної ділянки працював на різних роботах, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки.

Зібрані по справі докази є такими , що підтверджують спільне вкладення коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в придбання земельної ділянки. Зокрема, ОСОБА_2 передала на її придбання автомобіль , що зареєстрований був на її імя , а ОСОБА_1 передав представнику продавця ОСОБА_7 500 доларів США. В спорудженні садового будинку основну трудову та фінансову участь брав позивач по справі ОСОБА_1, купляв та привозив будівельні матеріали , наймав майстрів та розраховувався з ними за виконані роботи, контролював процес будівництва, внаслідок чого вартість майна значно збільшилась, а саме - будинок став придатним для постійного використання. Позивач та свідки також ствердили , що всі основні загальнобудівельні роботи виконані приблизно до 2004 року. Такі докази свідчать про факт набуття сторонами в справі спільного майна.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм КпШС України», спори про поділ майна осіб , які живуть однією сімєю без реєстрації шлюбу мають вирішуватись згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК України, і з урахуванням роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п. 5 Постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про власність», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, майно , придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до п. 5 Постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови щодо спільної власності громадян, суди повинні виходити із того, що відповідно до чинного законодавства спільною власністю є не тільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, а й майно придбане внаслідок спільної праці членів сім ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, якщо укладеною між ними угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (ст. ст. 16-18 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України).

Як встановлено судом та підтверджено ухвалою касаційної інстанції від 6.08.2014 року в даній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу на момент виникнення спірних правовідносин. Факт спільної праці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для придбання і створення спільного майна, а також факти індивідуальної трудової та матеріальної (грошової) участі доведено показами свідків, трудовою книжкою та іншими доказами. Жодної письмової угоди про інакший, аніж рівний, розподіл часток у спільному майні між сторонами не укладався.

Таким чином підставними є позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки площею 0,0723 га. по АДРЕСА_2 в садовому товаристві „Ватра", що в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області. Що стосується позовної вимоги щодо визнання права власності на ? частину садового будинку та земельної ділянки за ОСОБА_2 , то вона не підлягає до задоволення , оскільки своєю часткою в майні відповідачка розпорядилась на власний розсуд , а укладенням договору купівлі-продажу своєї частки в спільному майні не порушено право ОСОБА_1 З цих же підстав тільки до часткового задоволення підлягає і вимога про визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки.

На підставі викладеного, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм КпШС України», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. 17 ЗУ «Про власність», п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1997 року №11 «Про правктику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 65 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, ч. 1 ст. 60, ст.ст. 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати недійсним у частині ? садового будинку договір купівлі-продажу садового будинку по АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Ватра» в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований у реєстрі за №3082.

Визнати недійсним у частині ? земельної ділянки договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Ватра» в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований у реєстрі за №3078.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину садового будинку по АДРЕСА_2 у садовому товаристві «Ватра» в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області загальною вартістю 152 072 грн. та на ? частину земельної ділянки площею 0, 0723 га, яка розташована по АДРЕСА_2 у садовому товаристві «Ватра» в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, загальною вартістю 12081, 33 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий В.Б. Гургула