Справа № 459/2874/15 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/6984/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.

секретар: Симець В.І.,

за участі заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2015 року подання державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Квашинської З.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено частково. Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон, до моменту фактичного виконання боргових зобов`язань за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 130806,19 грн. У задоволенні решти частини подання відмовлено.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Квашинської З.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 . Вважає, що ухвала була винесена на підставі неповного з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що державним виконавцем не було доведено факту ухилення від виконання зобов`язань за рішенням Червоногадського міського суду Львівської області від 22.08.2011 року. Зазначає, що необхідність обмежувати право виїзду за кордон взагалі відсутня, оскільки в оскаржуваній ухвалі зазначено, що накладено арешт на майно та кошти боржника, заборона на відчуження рухомого та нерухомого майна оголошена, тому внаслідок виїзду за кордон боржника, майно може бути безперешкодно реалізовано в порядку передбаченому законодавством. Крім цього, зазначає, що з метою забезпечення виконання рішення суду щодо стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 130806,19 грн., ОСОБА_1 звернулася до ВДВС Червоноградського МУЮ із заявою про здійснення звернення стягнення на майно. Однак, ОСОБА_3 , який є стягувачем не надав доступу державним виконавцям до квартири в якій знаходиться спільне майно сторін. Таким чином, мало місце не ухилення боржника від виконання рішення суду, а створення стягувачем перешкод у його виконанні та бездіяльність державного виконавця. Окрім цього, суд не врахував, що невиконання рішень зумовлена, також, і неможливістю сплати нею коштів у зв`язку із невеликою зарплатою та перебуванні на її утриманні двох малолітніх дітей. Крім цього, на даний час не виконаними є виконавчі листи про стягнення на її користь з ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів. Крім цього, у неї фактично відсутня можливість виїзду за межі держави через наявність дітей та необхідність надання дозволу на їх виїзд стягувачем ОСОБА_3 .

В судове засідання окрім заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_1 решта осіб, що беруть участь у справі не з`явились, причин неявки не повідомили. Однак, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що особи, які беруть участь у справі належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи (боржника) на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із тексту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції задоволення подання частково обґрунтовував тим, що про ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішення Червоноградського міського суду від 22.08.2011 року у сукупності свідчать, зокрема: обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання вказаного рішення, підтверджена отриманням нею копії відповідної постанови; припинення боржником заняття підприємницькою діяльністю після рішення суду; невиконання (навіть частково) нею цього рішення суду протягом тривалого періоду часу. Щодо подання у частині невиконання боржником рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.11.2014 року, то державним виконавцем не подано суду будь-яких доказів ухилення боржника від виконання цих зобов`язань, а додані до подання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2015 року та виконавчого листа, виданого 6.04.2015 року Червоноградським міським судом Львівської області про таке не свідчать. При цьому судом зазначено, що саме по собі невиконання боржником зобов`язання за судовим рішення не може розцінюватись як його ухилення від виконання зобов`язання, а останнє підлягає доказуванню належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Так, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.
Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань; 6) він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з`ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; 8) щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі; 9) він перебуває під адміністративним наглядом міліції - до припинення нагляду. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Громадянин України, який має паспорт, у разі, коли існують обставини, що обмежують відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право його виїзду за кордон, зобов`язаний здати свій паспорт на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин. За наявності достатніх підстав паспорт, що зберігається в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, повертається у 10-денний термін з моменту звернення громадянина або його законного представника. Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України. У разі повернення громадянину України тимчасово затриманого (вилученого) паспорта у межах терміну його дії державне мито не справляється.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 згаданого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи та частково було встановлено судом першої інстанції на виконанні у головного державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Квашинської З.Л. перебувало зведене виконавче провадження № 47472965 з виконання виконавчих листів виданих Червоноградським міським судом Львівської області від 27.06.2012 року № 2-381/11 та 6.04.2015 року №459/726/14-ц. Згідно таких виконавчих листів зобов`язано було стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 130806,19 грн., 243,6 грн. та 19650,74 грн., а всього 150700,53 грн.

Посилаючись на проведення ряду заходів із виконання вказаних виконавчих листів, зокрема, здійснення ряду запитів, накладення арешту на майно боржника та надання добровільного строку на виконання рішень, а також на те, що рішення суду не виконано державний виконавець констатувавши, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, - звернулась до суду з даним поданням.

Як вбачається із змісту подання, державним виконавцем не наведено жодних обґрунтованих доводів, що вказували б на ті неправомірні дії чи бездіяльність боржника, які могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду.

Сам факт здійснення певних виконавчих дій, надання добровільного строку на виконання рішення суду боржнику та накладення арешту на його майно жодним чином не свідчить про ухилення від виконання рішення суду боржника.

Як вірно встановлено судом та державним виконавцем не спростовано жодних доказів про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Червоноградського міського суду Львівської області від 6.04.2015 року №459/726/14-ц та йому відомо про необхідність добровільного виконання такого у матеріалах справи немає.

Також, як вбачається із матеріалів даної справи та доданих до матеріалів даної справи цивільної справи №2-381/11, а крім цього доводів апеляційної скарги та матеріалів доданих до неї у власності боржника ОСОБА_1 перебувають об`єкти нерухомого майно, жодних дій, що стосується арешту та реалізації яких на виконання рішень судів вчинено державним виконавцем не було. Крім цього, згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2011 року, що набрало законної сили у цій частині 28.05.2012 року за боржником було визнано право власності на ряд рухомого майна (побутової техніки), жодних дій щодо реалізації такої на виконання рішень суду виконавцем не вчинено. Крім цього, державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо зарахування у рахунок погашення боргу за даними виконавчими листами, заборгованості у розмірі 13875 грн. та 222,4 грн., що існує у стягувача ОСОБА_3 перед боржником ОСОБА_1 , згідно зведеного виконавчого провадження ВП №46212607.

Зважаючи на вказане, а саме відсутність жодних доводів щодо ухилення боржника від виконання згаданих виконавчих документів, не вчинення державним виконавцем усіх можливих виконавчих дій щодо виконання виконавчих документів, не слід вважати, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є підставним та могло бути задоволене.

Щодо наведених судом мотивів, то сам факт обізнаності боржника про перебування на виконанні одного з виконавчих листів не свідчить про ухилення від виконання рішення суду. Про це не свідчить і факт невиконання рішення суду. Щодо припинення зайняття підприємницькою діяльністю, то як вбачається із даних ЄДРЮОФОП (а.с. 28) така діяльність боржником припинена 16.12.2011 року, тобто задовго до відкриття виконавчих проваджень.

Враховуючи наведене підстав для часткового задоволення подання у суду не було, а тому ухвалу суду в частині задоволення подання слід визнати такою, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону та такою, що підлягає у цій частині скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні подання. В решті ухвалу суду слід залишити без змін.

Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та таку задовольнити частково.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2015 року в частині задоволення подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

В решті ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик
Судді: В.Я. Бакус
Т.А. Гірник