Ухвала

іменем україни

30 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення з нього,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення з нього. Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок у АДРЕСА_1. Даний будинок належав на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 1991 року батькові позивачки ОСОБА_4, в будинку проживала мама позивачки ОСОБА_5, сестра позивачки ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_3 18 вересня 2014 року ОСОБА_5 (мама позивача) подарувала належний їй житловий будинок та земельну ділянку яка призначена для будівництва та обслуговування цього житлового будинку позивачу. В даному будинку проживає чоловік сестри позивачки ОСОБА_3 без правових на те підстав, у зв'язку із чим, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні її права власності шляхом виселення з житлового будинку відповідача.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 9, 64, 156, 157 ЖК України, ст. 3 СК України, вірно виходив із того, що відповідач вселився у спірний будинок ще у 1987 році як член сім'ї власника майна після реєстрації шлюбу із його дочкою та продовжує проживати у даному будинку. Відповідач набув право користування спірним будинком в якому він проживав як член сім'ї власника, а тому виходячи із заявлених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення з нього.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ