Справа № 404/7615/15-ц
Номер провадження 2-о/404/286/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій заявлені вимоги викладені наступним чином:

встановити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є родичами першого ступеня спорідненості (батьком та сином);

встановити факт належності ОСОБА_1 договору обміну, посвідчений 21.08.1995 року за реєстровим № 374, зареєстрований Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 21.08.1995 року, записано в реєстрову книгу з № 5803/20.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За частиною 1 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Стаття 119 Цивільного процесуального кодексу України містить вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Відповідно до частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 03.09.2015 року № 670-VIII, за подання до суду заяви про видачу судового наказу; заяви у справах окремого провадження; заяви про забезпечення доказів або позову; заяви про перегляд заочного рішення; заяви про скасування рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про роз'яснення судового рішення, які подано фізичною особою ставка судового збору складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року.

Проте, в порушення зазначених норм, в заяві містяться дві окремих вимоги про вставлення двох фактів, що мають юридичне значення, за які заявниками при зверненні до суду сплачено судовий збір лише в розмірі 243,60 грн., тобто за одну вимогу.

Також слід зазначити, що глава 6 Цивільного процесуального кодексу України, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно статті 258 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В пункті 12 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, заявником не подано до заяви та не зазначено в самій заяві доказів про те, що в договір не має можливості внести відповідні виправлення, чи було відмовлено заявнику і ким у внесенні відповідного виправлення у вказаний договір, не зазначено, що є перешкодою для здійснення намірів щодо укладення договору дарування, про що йдеться в заяві та що по суті породжує юридичні наслідки нереалізоване право на укладенні договору та необхідність встановлення факту, про що зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Розяснення нотаріуса в даному випадку не містить відомостей щодо можливості (неможливості) внесення виправлень. Не є обгрунтованим посилання нотаріуса на Закон України «Про нотаріат» щодо неможливості внести виправлення. Крім того, не зазначено хто відмовляє у внесенні виправлень в договір обміну.

Заявником, ОСОБА_1 заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин для укладення договору дарування. Проте з розяснень приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 № 99/01-16 від 20.10.2015 року незрозуміло, в чому саме у ОСОБА_1 існують перешкоди для укладення вищевказаного договору.

Таким чином, до заяви застосовуються наслідки частини 1 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки подана заява без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, а тому заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документа, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

Запропонувати заявнику надати докази сплати судового збору в розмірах, встановлених пунктом 5 частини 2 статті 4 Законом України "Про судовий збір", з врахуванням роз'яснень, викладених в мотивувальній частині ухвали, а також оформити відповідне звернення до суду із зазначенням обставин щодо необхідності встановлення фактів.

Банківські реквізити для зарахування судового збору: р/р 0003; МФО 823016; код класифікації доходів бюджету: 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ) 38037409, одержувач коштів: УДКСУ у м. Кіровограді Кіровоградської області, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, призначення платежу: «Судовий збір за позовом_________________», Кіровський районний суд м. Кіровограда .

Роз'яснити заявнику, що за приписом частини 2 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, якщо заявник відповідно до ухвали суду виконає вимоги у встановлений судом строк, заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка