АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

за участю секретаря Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року,

у с т а н о в и в :

У вересні 2010 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1 825 581,43 долари США та пеню у розмірі 2 736 292,17 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року ухвалу апеляційного суду в частині вирішення вимог про стягнення пені та трьох відсотків річних скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у стягненні пені та трьох відсотків річних скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що відповідачем було порушено грошове зобов'язання, а тому наявні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також вказує, що судом невірно розраховано суму пені.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Родовід Банк» -

ОСОБА_3 подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

_________________________________________________________

Справа № 758/27831/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10021/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гриньковська Н.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 16 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №77.2/СЖ-372.07.2, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 1500000,00 доларів США строком до 16 листопада 2010 року включно, з процентною ставкою в розмірі 14 % річних (п. п. 1.1., 1.3.) (том а.с. 7-10).

Відповідно до заяв на видачу готівки (том 1 а.с. 32-56) позичальнику було видано грошові кошти за кредитним договором в сумі 1504009,13 доларів США. Згідно з відомостями виписки по особовому рахунку позичальника (том 1 а.с. 19-20) позичальник здійснив часткове погашення кредиту в розмірі 15396,54 доларів США. Таким чином, заборгованість позичальника за основною сумою кредиту становить 1488612,59 доларів США.

Судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Родовід Банк» становить 1 825 581,43 долари США.

Згідно з п. 7.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно, в останній робочий день місяця та в день погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше строку (терміну), вказаного у п. 1.1. цього договору. У разі, якщо день нарахування процентів співпадає із вихідним (святковим, неробочим) днем, нарахування процентів здійснюється в перший робочий день, що є наступним за вихідним (святковим, неробочим) днем. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у строк (термін), встановлений у п. 1.1. цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у п. 1.1. цього договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються (том 1 а.с. 9).

Пунктом 4.5. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується за порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % річних від суми простроченої заборгованості.

Згідно з п. 5.1. кредитного договору у разі порушення позичальником умов цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за фактичний час користування кредитом, можливої пені за порушення строків повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

Відповідно до положень п. 4.5. кредитного договору, за порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року переглядається в апеляційному порядку в частині вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення зі ОСОБА_2 пені та 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, суд виходив з того, що включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону, а тому наявні підстави для застосування строків позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Також відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, суд виходив з того, що оскільки кредитним договором встановлено інший розмір процентів (1,6 % від простроченої суми), як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ніж передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому нарахування додатково 3 % річних є безпідставним.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Положеннями ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 вбачається, що за період з 12 березня 2008 року по 22 серпня 2014 року пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам складає 41 742 360,46 доларів США (еквівалент 557 904 763,73 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статтей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, керуючись правом, наданим умовами п. 6.1. договору, письмово повідомив відповідача про виникнення тяжких обставин та фінансових ускладнень, які виникли з незалежних від нього причин, у письмовому вигляді, надіславши наприкінці січня 2009 року на адресу банку лист, у якому просив відповідно до умов кредитного договору та іпотечного договору звернути стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку, в рахунок погашення кредитів, наданих йому.

У подальшому ОСОБА_2 неодноразово звертався з аналогічними листами до банку (том 1 а.с. 80-100).

Листом № 68.3-11-б.б/20049 від 30 вересня 2009 року позивач ПАТ «Родовід Банк» на лист ОСОБА_2 від 14 вересня 2009 року повідомив, що здійснити погашення заборгованості за кредитним договором № 77.2/СЖ-372.07.2 від 16 листопада 2007 року, можливо лише частково шляхом укладення договору задоволення вимог іпотекодержателя на майно (нежиле приміщення № 1-4, буд. 38, вул. Тарасівська, м. Київ, загальною площею 234,40 кв.м), що передане в іпотеку банку в забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, за умови, що ціна одного квадратного метру предмета іпотеки не перевищуватиме 3200,00 доларів США (том 1 а.с. 101).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що боржник

ОСОБА_2 своїми діями сприяв погашенню заборгованості за кредитним договором, натомість банк не реагував на неодноразові листи ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно, як наслідок, збільшилась заборгованість по кредиту і пеня за несвоєчасне погашення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у розмірі 1 825 581,43 доларів США, у тому числі: 1 488 612,59 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 346 976,60 доларів США - заборгованість за простроченими процентами.

Отже, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за період з 12 березня 2008 року по 22 серпня 2014 року в розмірі 4 906 670,00 грн., тобто зменшити пеню до розміру 20 % від суми простроченого кредиту та суми прострочених процентів по кредиту, оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Також підлягають стягненню 3 % річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ «Родовід Банк» станом на 22 серпня 2014 року, загальна сума 3 % річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам становить 214 279,78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (курс НБУ станом на 22 серпня 2014 року становить 13,365434 грн.), у тому числі:

- сума 3 % річних від простроченого кредиту становить 166 981,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 2 231 774,49 грн.;

- сума 3 % річних від суми прострочених процентів становить 47 298,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 632 167,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення 3 % річних, колегія суддів враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49цс12, 6-100цс14.

У разі порушення стороною договору своїх грошових зобов'язань законодавство не виключає можливості одночасно стягнення з боржника пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України) та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення пені та трьох відсотків річних назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно в цій частині підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» пені у розмірі 4 906 670,00 грн. та суми трьох відсотків річних у розмірі 2 863 942,22 грн.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року в частині стягнення пені та трьох відсотків річних скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» пеню у розмірі 4 906 670,00 грн. та суму трьох відсотків річних у розмірі 2 863 942,22 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко