Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/298/15 Головуючий у 1-й інстанції Мінасов В.В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року в справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа Жовтневий ВДВС ЗМУЮ, боржник ОСОБА_3 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що ним до Жовтневий ВДВС подано для примусового виконання виконавчий лист про усунення перешкод у користуванні житлом.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС від 11.04.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі не вказаний ідентифікаційний номер боржника.

У зв'язку з цим вважає, що вказана постанова порушує його права, є незаконною та просить її скасувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати: 121,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та безпідставність ухвали, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції, виходив з того, що державним виконавцем було вірно застосовано Закон України «Про виконавче провадження» через відсутність у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номера, що виключає можливість проведення виконавчих дій.

Проте погодитись із таким висновком не можна погодитися виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України і ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер особи).

Дійсно відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону України «Про виконавче провадження» у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року № 6-62цс14, яка є обов'язковою для судів України, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні скарги суд не врахував, що державним виконавцем не використані в повному обсязі надані йому права та обов'язки, передбачені Законом, а відомості про ідентифікаційний номер боржника можуть бути надані на вимогу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення. За таких обставин постановлена ухвала підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,312,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2014 року у цій справі скасувати. Передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді