У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області на ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області (далі - Пенсійний фонд) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з нього борг у сумі 1 713 грн 39 коп.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_2, будучи приватним підприємцем, отримував доходи у ІV кварталі 2002 року у розмірі 1 222 грн та у ІІ кварталі 2003 року у розмірі 3 900 грн, однак не сплатив збір відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також за період з 2002 року по 2003 рік ОСОБА_2 уклав трудовий договір з ОСОБА_3, відповідно до якого найманому працівнику щомісяця виплачувалася заробітна плата у розмірі 70 грн. Отже ОСОБА_2 зобов'язаний був нараховувати збір на заробітну плату працівника у розмірі 32 %, утримувати із його заробітної плати 1 % та перераховувати ці кошти до Пенсійного фонду. Згідно з розрахунками зобов'язань поданих платником, за грудень 2002 року зобов'язання становило 23 грн 10 коп., за січень 2003 року - 23 грн 10 коп., за березень 2003 року - 33 грн, всього - 79 грн 20 коп. Для погашення вказаного боргу відповідачем перераховано кошти у сумі 8 грн 37 коп.

Оскільки ОСОБА_2 не було своєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання, до нього було застосовано штраф у сумі 3 грн 25 коп. та нарахована пеня у сумі 27 коп.

Позивач вказував, що загальна сума заборгованості, яка рахується за ОСОБА_2 перед Пенсійним фондом становить 1 713 грн 39 коп., у тому числі недоїмка за збором у сумі 1 709 грн 87 коп., заборгованість за штрафними санкціями у сумі 3 грн 25 коп., заборгованість за пенею у сумі 27 коп.

У листопаді 2003 року Пенсійний фонд звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у вказаному розмірі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 червня 2013 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у зв'язку з визнанням його банкрутом та припинено провадження у справі про банкрутство відносно нього.

Посилаючись на те, що вимоги особистого характеру можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина - підприємця, відповідно, у повному обсязі або в незадоволеній частині в порядку, встановленому цивільним законодавством, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Кам'янського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2015 року, клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області порушує питання про скасування оскаржуваних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України <nau://ukr/2747-15|st2> завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st1> завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st15> суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ <nau://ukr13>» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України).

За змістом ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, і призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до положень ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Пунктом 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, визначено завдання управління, а відповідно до п. 2.2 цього положення управління здійснює контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску надходження страхових внесків, єдиного внеску та інших платежів до Фонду від підприємств, установи, організацій та громадян.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонду України є суб'єктом владних повноважень у вказаних правовідносинах, а спір, який виник між сторонами, є публічно-правовим, тому його вирішення відноситься до юрисдикції адміністративних судів, оскільки питання стосується контролю надходження до фонду страхових внесків та інших платежів, у зв'язку з чим обґрунтовано закрито провадження у справі.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм процесуального, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кам'янському районі Черкаської області відхилити.

Ухвалу Кам'янського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук