19 січня 2015 року м. Запоріжжя
шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі
головуючого судді Зарютіна П.В.
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом.
У позовній заяві вказує, що 16.07.2014 року відповідач взяв у позивача у борг 18 000 гривень, та зобовязався повернути їх до 30.07.2014 року, що підтверджується розпискою від 16.07.2014 року.
У визначений строк відповідач гроші не повернув, чим порушив свої зобов'язання.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 18 000 гривень, з урахуванням індексу інфляції 1118,26 грн., та суму процентів по простроченню боргу 562,50 грн., судові витрати.
В судове засідання сторони не явилися, позивач просив справу слухати без його участі.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалив розглянути справу заочно.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши і оцінивши всі надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за нижче наведеними підставами.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України також встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 16.07.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі договір позики. Згідно договору позивач надав відповідачеві позику - 18 000 гривень, які відповідач отримав у строк до 30.07.2014 року. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача за позовом та розпискою відповідача від 16.07.2014 року.
За умовами укладеного договору відповідач зобов'язався повернути зазначену грошову суму до 30.07.2014 року. Проте у зазначений термін борг не повернув.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За поясненнями позивача, відповідач не виконав свого зобов'язання та не повернув йому позику - отримані ним за договором грошові кошти в сумі 18 000 гривень у строк, що встановлений договором.
Повернення суми позики має бути підтверджене письмово, проте суду не було надано жодних доказів того, що відповідач вчинив дії, що могли б свідчити про виконання ним своїх зобов'язань за договором позики.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Таким чином суд доходить до висновку, про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, не повернув отриману суму позики у розмірі 18 000 гривень, та має прострочення виплати такої суми з 31.07.2014 року.
Позивач вказує, що індекс інфляції за період серпня, вересня, жовтня 2014 року складає відповідно 100,8%, 102,9%, 102,4%, а сума розрахунку індексу інфляції складає 1118,26 грн.
Згідно даних НБУ облікова ставка в період з 17.07.2014 року складає 12,5 % річних, а сума процентів в порядку ч.1 ст. 1048 ЦК України складає 562,50 грн.,
а загальна сума боргу:
18 000,00 +1118,26+562,50=19 680,76 грн.
Такий розмір заборгованості достовірно підтверджено наданим позивачем розрахунком, на спростування якого сторона відповідача доказів не надала.
Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача судові витрати у справі в розмірі судового збору за подання позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 224-226, 212-215 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.07.2014 року у загальному розмірі 19 680,76 гривень та 196,80 гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя П.В. Зарютін