Справа № 697/2335/14-ц
№ пров. 2/697/55/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Хорошун О.В.

за участю секретаря с/з Десятник О.А.

позивача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Каневі, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку будинковолодіння і земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку будинковолодіння і земельної ділянки. В позовній заяві вказав, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем - ОСОБА_5 17.07.1993 року і до лютого 2013 року проживали однією сім'єю. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_6, яка проживає з позивачем. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 27 листопада 2013 року шлюб з відповідачем розірвано. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем, вони 24.10.2003 року купили будинок АДРЕСА_1, оформивши договір купівлі-продажу на ОСОБА_5 і таким чином зареєстрували за ним право власності на нерухоме майно. За період експлуатації будинковолодіння АДРЕСА_1, вони провели капітальний ремонт будинку, побудували гараж, огорожу, сарай, погріб, приватизували земельну ділянку, площею 0,10 га, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5 та кадастровий план. Оскільки майно набуте ними за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, як це передбачено ст. 60 Сімейного кодексу України, а відповідно до ст. 63 СК України вони мають рівні права на володіння, користування та розпорядження цим майном, то позивач виявила бажання, щоб ОСОБА_5 передав їй право власності на половину спільного сумісного майна. Відповідач добровільно не бажає це зробити. Позивач бажає, щоб їй були виділені в будинку приміщення: № 1-1, площею 14,2 м2; № 1 -2, площею 6,4 м2; № 1-6, площею 17,6 м2; 1/2 частина приміщення (коридор) № 1-5, площею 1,7 м2, а всього 39,9 м2 площі будинку, вартістю 54528 грн. Крім частини будинку виділити їй підвал під будинком, площею 22,9 м2, вартістю 15315 грн. Загальна площа підвалу з двох приміщень 35,3 м2, вартістю 23608 грн., тобто 1 м2 частину підвалу, яка коштує 668,78 грн. Просить виділити їй також: погріб в підвалі, площею 5,7 м2, вартістю 2135 грн.; сарай Б, вартістю 2458 грн.; веранду, вартістю 14183 грн.; навіс біля веранди, вартістю 2669 грн.; 1/2 частину воріт, вартістю 869,50 грн. (1739 : 2 = 869,50); 1/2 частину огорожі, вартістю 823 грн. (313 + 1333 = 1646 : 2 = 823 грн.), всього нерухомого майна на суму 92980,50 грн. При умові, що все нерухоме майно оцінено в 165625 грн., ідеальна частка виділена мені буде складати 56 %.. Решту майна, що складає 44 %, частини вартістю 72644,50 грн., зокрема, приміщення в будинку 1-4, площею 10,3 м2; приміщення 1,3, площею 3,6 м2; 1/2 приміщення № 1-5, площею 1,7 м2, вартістю 22489 грн.; підвал під будинком, площею 12,4 м2, вартістю 8293 грн.; вбиральня, вартістю 592 грн.; погріб «З», вартістю 1883 грн.; гараж, вартістю 37695 грн.; 1/2 частину воріт, вартістю 869,50 грн.; 1/2 частина огорожі, вартістю 823 грн., а всього на суму 72644,50 грн. залишити відповідачу. Просить також визнати за нею право власності на половину, тобто, площею 0,05 га земельної ділянки, на якій розташоване будинковолодіння. Реального поділу земельної ділянки я не просить, оскільки вважає, що вони з відповідачем поділять її самі за домовленістю. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 3690 грн. 54 коп. Стягнути з відповідача на мою користь витрати на правову допомогу згідно розрахунку.

Під час судового розгляду справи позивач скориставшись своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 31 ЦПК України зменшила розмір позовних вимог та просить суд ззадовольнити її позовну заяву в частині визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння, а саме будинку з надвірними та господарськими спорудами АДРЕСА_1. Визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,10 га для обслуговування будинку і господарських споруд по вул. Свердлова, 5 в м. Каневі.. Стягнути з відповідача судові витрати. Стягнути з відповідача судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3690,54 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові та заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутнсоті в присутності його представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, що сторони зареєстрували шлюб 17.07.1993 р., який був розірваний рішенням Канівського міськрайонного суду 27.11.2013 р. (а.с.17).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З договору купівлі-продажу жилового будинку від 24.10.2003 р., який посвідчено державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі № 1838 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7 жилий будинок АДРЕСА_1

Крім цього, судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності ОСОБА_5 належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. (а.с.19) призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку. Господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 68 СК України передбачено, здійснення права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу, зокрема, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди, якщо інакше не передбачене у договорі відчуження будівлі і споруди.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинку та 1/2 частину земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України).

Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі, які понесені позивачем при розгляді справи у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема, у вигляді судового збору у сумі 3654,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1), витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн., що підтверджено квитанцією (а.с. 174), а всього 7654,00 грн. В той же час суд не відносить до витрат по сплаті судового збору розмір банківських послуг у сумі 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,61,88, 212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку будинковолодіння і земельної ділянки - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинковолодіння та 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: 19000, АДРЕСА_2.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені останньою судові витрати по справі, зокрема, витрати по оплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. (Три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 коп.), витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. (Чотири тисячі гривень 00 коп.), а всього 7654,00 грн. (Сім тисяч шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О . В . Хорошун