Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю : представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 25 серпня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди (а. с. 3-5), який в ході розгляду даної цивільної справи підлягав уточненню (а. с. 40-42).

У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що є користувачем банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: на імя позивачки в банку відкритий картковий рахунок та видана платіжна пластикова картка, на які нараховується державна соціальна допомога та допомога при народженні дитини. Проте у лютому 2015 року позивачку було повідомлено про блокування картки на розрахункові операції. Заява ОСОБА_2 про причини таких дій відповідача була залишена без відповіді, у звязку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд з урахуванням уточнень стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5298,89 грн., які були перераховані останній як соціальна допомога 10 лютого та 10 березня 2015 року на соціальну картку для виплат № 928325, моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 грн., витрати, повязані із явкою до суду у розмірі 150,39 грн. (а. с. 40-42).

Позивач у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в тексті уточненої позовної заяви просить суд здійснити розгляд даної справи без її участі (а. с. 42).

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на проведення несанкціонованих операцій по картці як на причину блокування картки, та на наявність кредитної заборгованості ОСОБА_2 як на підставу списання грошових коштів з вказаної картки.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Звенигородському РУСЗН та отримує допомога на одну дитину одинокій матері: у лютому 2015 року 309,60 грн., у березні 2015 309,60 грн. (а. с. 9); отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини: у лютому 2015 року 1012,50 грн., у березні 2015 року 1012,50 грн. (а. с. 10); а також отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям: у лютому 2015 року- 1318,07 грн., у березні 2015 року 1318,07 грн. (а. с. 11).

З матеріалів справи вбачається та було підтверджено сторонами у судому засіданні, що нарахування грошових коштів за вказаними видами допомоги відбувається на картковий рахунок № 928325, відкритий на імя ОСОБА_2 в ПАТ КБ «Приватбанк».

Судом також встановлено, що у лютому 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» було здійснено блокування вказаної картки, а також відбулось списання грошових коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 491,85 грн. (а. с. 14-15).

Правовідносини, що виникли між сторонами нормами урегульовані Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати свої майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку щодо порушення ПАТ КБ «Приватбанк» прав та законних інтересів ОСОБА_2, яке полягає у безпідставному блокуванні карткового рахунку позивачки, внаслідок якого остання позбавлена можливості отримати належні їй грошові кошти в загальному розмірі 5298,89 грн., у звязку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимог в частині стягнення з відповідача даної суми грошових коштів.

Роблячи такий висновок суд виходив з того, що в ході розгляду даної цивільної справи не знайшли підтвердження посилання сторони відповідача на проведення за відповідним картковим рахунком сумнівних операцій, з огляду на що блокування та писання з нього грошових коштів є незаконним.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди позивачу та доказів настання негативних наслідків для фізичного та/або психічного здоровя ОСОБА_2 у звязку з діями ПАТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати, повязані з явкою до суду у розмірі 150,39 грн. (а. с. 46,47), а також судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги спеціаліст по даній справі, а також відсутній документ на підтвердження правової підстави для надання ФОП ОСОБА_4 юридичної допомоги та отримання за це грошової винагороди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 17 ЗУ «Про захист прав споживача», ст. ст. 1066, 1073, 1074 ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5298 (пять тисяч двісті девяносто вісім) грн. 89 коп., які були перераховані останній як соціальна допомога 10 лютого та 10 березня 2015 року на соціальну картку для виплат № 928325,

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення витрат, повязаних з явкою до суду 150 (сто пятдесят) грн. 39 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_5 Черновськой