НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3961/15
№ 2/183/2428/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Юр'євої Т.І.,

секретаря Хачатурової Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради, Комунальний заклад освіти - «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він, полковник в відставці Збройних сил України, 28.08.2010 року був призначений на посаду заступника начальника Комунального закладу освіти «Ліцей з посиленою військово фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради. Наказами Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради та Комунального закладу освіти «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради від 30 04.2015 року: №70-0/1-к та №21-К/ТР він був звільнений с займаної посади 27.04.2015 року на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України. Вказане звільнення він вважає незаконним, безпідставним, виходячи з наступного. При його звільненні було порушені п.13.ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-Х11 учасники бойових дій мають переважне право на залишення на роботі при скороченні численності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці та працевлаштування у разі ліквідації підприємства, установи організації. З 15.12.2005 року він отримав статус учасника бойових дій. При його звільненні було порушено: п.п.3,24,25,26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Положення про ліцей з посиленою військове - фізичною підготовкою» від 28.04.1999 року №717.

Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради «Про створення Комунального закладу освіти «Ліцей з посиленою військове фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради від 02.07.2008 р. № 33/34 був створено вказаний ліцей.

Як вбачається з першого пункту постанови Кабінету Міністрів України №717, ця постанова є виключною для вимог кадрової відповідальності управлінського складу ліцею та регулюючий порядок і регламент навчальне виховного процесу системи військової освіти та військове патріотичного виховання у ліцеях з посиленою військове фізичною підготовкою.

Відповідно до п. 25 постанови Кабінету Міністрів України №717 заступник начальника ліцею з навчальної роботи (саме цю посаду займав позивач) начальник навчальної частини призначається з числа осіб офіцерського складу, які мають вищу освіту та досвід навчально виховної роботи не менш, як 5 років.

Позивач вказує, що серед посадових осіб ліцею, тільки він має більш як 33 роки вислуги у Збройних Силах на командних посадах, повязаних з бойовою підготовкою та військово патріотичним вихованням особового складу, його педагогічний стаж складає 38 років. Він має урядові нагороди за бездоганну військову службу, медаль «Захисника ОСОБА_2» та інші нагороди. Є учасником бойових дій. Він має дві вищі освіти. У 2011 році закінчив курси підвищення кваліфікації у Дніпропетровському обласному інституті післядипломної педагогічної освіти та рішенням атестаційної комісії 3 рівня Головного управління освіти і науки обласної державної адміністрації йому присвоєна кваліфікаційна категорія « спеціаліст вищої категорії» - наказ Головного управління освіти і науки обласної державної адміністрації від 21.04.2011 р. № 101-к.

При його звільненні було порушені ч.1, п.5 ч.2 ст. 42 КЗпП України, а саме він має переважне право залишення на роботі перед іншими працівниками ліцею.

Крім того, він був звільнений раніше на три доби, чим на нього були оформлені накази про звільнення, а саме: наказами: від 30.04.2015 р. № 70-0/1-к та №21-К/ТР його було звільнено з займаної посади 27.04.2015 року під час знаходження на лікарняному.

Таким чином, в разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч.1,2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Позивач просить поновити його на посаді заступника начальника Комунального закладу освіти «Ліцей з посиленою військове фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради, та стягнути з відповідача Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради на його користь його середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 27.04.2015 року.

В уточненої позовної заяві позивач вказує, що неправомірними діями відповідачів йому причинені моральні страждання, які він оцінює у 100 000 грн., та просить стягнути з відповідачів на його користь.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги і надав суду пояснення, аналогічні вищевказаному.

Представник Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю.

Представники Комунального закладу освіти «Ліцей з посиленою військове фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради позов не визнали, суду пояснили, що Комунальний заклад освіти «Ліцей з посиленою військове фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради створений за рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.07.2008 року №33/34, пунктом 5 якого контроль за організацією навчальне - виховного процесу покладено на управління освіти та науки міської ради. Статутом ліцею, що затверджений Управлінням освіти на науки Дніпропетровської міської ради, чітко визначено, що управління діяльністю ліцею здійснюється управлінням освіти та науки Дніпропетровської міської ради, а вимог до заступника начальника ліцею щодо воєнної освіти, досвіду військової служби та приналежності до офіцерського складу не передбачено. Позивач був призначений на посаду заступника начальника ліцею 25.08.2010 року наказ начальника управління освіти і науки Дніпропетровської міської ради від 25.08.2008 року № 157-0/13. Упродовж 2014-2015 навчального року, згідно наказу по ліцею від 29.08.2014 року №75 виконував обовязки заступника начальника ліцею з навчальної роботи. Позивач був звільнений з посади заступника начальника ліцею з навчальної роботи 27.04.2015 року наказом начальника Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради від 30.04.2015 року № 70-0/1-к у звязку зі скороченням штатів на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 17.12.2014 року №787 та клопотання ліцею від 30.04.2015 року. №120. З метою економічного та раціонального використання коштів міського бюджету, враховуючи зменшення контингенту учнів ліцею, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради вирішив внести з 01.03.2015 року зміни до затвердженого раніше штатного розпису ліцею. Відповідно до даного рішення кількість посад зменшена з 63 до 60. Цим наказом керівнику ліцею було доручено штатний розпис ліцею привести у відповідність до затвердженого штатного розпису з 01.03.2015 року та попередити працівників ліцею про можливе звільнення у звязку із скороченням численності штату ліцею. 26.12.2014 року позивач отримав попередження від начальника ліцею ОСОБА_3 про звільнення з займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивачу було запропоновано переведення на посаду вчителя «Захист ОСОБА_2» з неповним тижневим навантаженням 1 8 навчальних годин. 23 лютого 2015 року управлінням освіти і науки було видано наказ про звільнення позивача з посади заступника начальника ліцею 27.02.2015 року у звязку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України ( наказ від 23.02.2015 року № 31-0/4). Проте позивач з 23 лютого 2015 року був тимчасово непрацездатний. Враховуючи це, начальник ліцею направив до управління освіти і науки клопотання від 24.02.2015 року №54 щодо внесення змін до наказу управління освіти і науки міської ради № 31-0/4-к. 27.04.2015 року позивач прибув до ліцею, але документів, що підтверджують його непрацездатність з 24.02.2015 року по 27.04.2015 року не надав, до роботи не приступив. 30.04.2015 року позивач прибув до ліцею і надав листки непрацездатності. На підставі наданих листків непрацездатності начальником ліцею було подано клопотання до управління освіти і науки Дніпропетровської міської ради щодо звільнення ОСОБА_1 27 квітня 2015 року. Управлінням освіти і науки було видано наказ від 30.04.2015 року № 70-0/1-к про звільнення позивача з займаної посади. На підставі вищевказаного наказу управляння освіти і науки Дніпропетровської міської ради, начальником ліцею був виданий наказ від 30.04.2015 року №21-к/тр про звільнення з посади ОСОБА_1 в звязку зі скороченням штатів. 30.04.2015 року позивач особисто отримав трудову книжку у ліцеї з внесеним записом про звільнення. 05.05.2015 року позивач прибув до ліцею , збирав офіцерів вихователів, повідомив про своє звільнення та намір оскаржувати це рішення до суду. 21.05.2015 року позивач також прибув до ліцею, спілкувався з членами колективу. Вищезазначені факти свідчать, що ОСОБА_1 упродовж травня 2015 року мав можливість звернутися до суду з позовом, але звернувся до суду тільки 26.06.2015 року. Тому представник відповідача просить застосувати ст. 233 КЗпП України, оскільки позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Вимоги ст. 42 КЗпП України адміністрацією ліцею, про переважне право на залишення на роботі, адміністрацією ліцею були виконані. Переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 4 ст.10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі статтями 10,60 ЦПК покладений на сторони у справі.

Судом встановлено, щоКомунальний заклад освіти «Ліцей з посиленою військове фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради створений за рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.07.2008 року №33/34.

Статутом ліцею, що затверджений Управлінням освіти на науки Дніпропетровської міської ради, визначено, що управління діяльністю ліцею здійснюється управлінням освіти та науки Дніпропетровської міської ради, а вимог до заступника начальника ліцею щодо воєнної освіти, досвіду військової служби та приналежності до офіцерського складу не передбачено.

Позивач був призначений на посаду заступника начальника ліцею 25.08.2010 року наказ начальника управління освіти і науки Дніпропетровської міської ради від 25.08.2008 року № 157-0/13.

Упродовж 2014-2015 навчального року, згідно наказу по ліцею від 29.08.2014 року №75 ОСОБА_1 виконував обовязки заступника начальника ліцею з навчальної роботи.

Позивач був звільнений з посади заступника начальника ліцею з навчальної роботи 27.04.2015 року наказом начальника Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради від 30.04.2015 року № 70-0/1-к у звязку зі скороченням штатів на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 17.12.2014 року №787 та клопотання начальника ліцею від 30.04.2015 року №120.

Встановлено. що з метою економічного та раціонального використання коштів міського бюджету, враховуючи зменшення контингенту учнів ліцею, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради вирішив внести з 01.03.2015 року зміни до затвердженого раніше штатного розпису ліцею. Відповідно до даного рішення кількість посад зменшена з 63 до 60. Цим наказом керівнику ліцею було доручено штатний розпис ліцею привести у відповідність до затвердженого штатного розпису з 01.03.2015 року та попередити працівників ліцею про можливе звільнення у звязку із скороченням численності штату ліцею.

26.12.2014 року позивач отримав попередження від начальника ліцею ОСОБА_3 про звільнення з займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить власноручна підпис позивача.

23 лютого 2015 року начальником управління освіти і науки було видано наказ про звільнення позивача з посади заступника начальника ліцею 27.02.2015 року у звязку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України ( наказ від 23.02.2015 року № 31-0/4).

Але позивач з 23 лютого 2015 року був тимчасово непрацездатний. Враховуючи це, начальник ліцею направив до управління освіти і науки клопотання від 24.02.2015 року №54 щодо внесення змін до наказу управління освіти і науки міської ради № 31-0/4-к.

27.04.2015 року позивач прибув до ліцею, але документів, що підтверджують його непрацездатність з 24.02.2015 року по 27.04.2015 року не надав, до роботи не приступив.

30.04.2015 року позивач прибув до ліцею і надав листки непрацездатності. На підставі наданих листків непрацездатності начальником ліцею було подано клопотання до управління освіти і науки Дніпропетровської міської ради щодо звільнення ОСОБА_1 з 27 квітня 2015 року. Управлінням освіти і науки було видано наказ від 30.04.2015 року № 70-0/1-к про звільнення позивача з займаної посади. На підставі вищевказаного наказу управляння освіти і науки Дніпропетровської міської ради, начальником ліцею був виданий наказ від 30.04.2015 року №21-к/тр про звільнення з посади ОСОБА_1 в звязку зі скороченням штатів. 30.04.2015 року позивач особисто отримав трудову книжку у ліцеї з внесеним записом про звільнення.

Згідно наказу управління освіти і науки Дніпропетровської міської ради від 05.05.2015 року № 71-0/1-к, про внесення змін до наказу від 30.04.2015 року №70-0/1-к, у звязку з перебуванням на лікарняному з 23.02.2015 року по 27.04.2015 року ОСОБА_1, датою звільнення з посади у звязку зі скороченням штатів вважати 30.04.2015 року по п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом начальника ліцею від 05.05.2015 року № 22-к/тр, про внесення змін до наказу від 30.04.2015 року №21-К/ТР, ОСОБА_1 звільнений з посади 30 квітня 2015 року у звязку зі скороченням штатів по п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу; може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Встановлено, що ОСОБА_1 не був членом первинної профспілкової організації ліцею, тому профком ліцею не розглядав подання про його звільнення.

За змістом ч.2 ст.40 КЗпП перед звільненням на підставах, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, власник зобов'язаний запропонувати працівнику наявні вакансії, на які той може претендувати з урахуванням його спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров'я.

Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз'яснив, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази, щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Вчинення зазначених дій вимагає від роботодавця й положення ст.49-2 КЗпП.

Як пояснив в судовому засіданні позивач він дійсно не погодився посадою вчителя яку йому було запропоновано, але він вважає, що відповідачем не розглядалось його переважне право на залишення його на посаді заступника начальника ліцею.

Що стосується зобов'язання, яке покладено на відповідача (роботодавця) законом «запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи», то відповідачем цей обов'язок не виконано. Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховуються переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами з організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Водночас, власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Вирішуючи питання про скорочення штату відповідно до ст.. 42 та ч.2 ст. 492 КЗпП України, відповідачі не вирішили у встановленому законом порядку питання щодо переважного права на залишення позивача на роботі. На засідання профкома КЗосвіти «Ліцей з посиленою військове фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради позивач не запрошувався і не був присутній.

Отже суд прийшов до висновку про порушення процедури вивільнення працівника при проведенні скорочення штату у випадку із позивачем.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі 26 червня 2015 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» п.4 зазначено, що встановлені ст.ст. 228,233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Статтею 234 КЗпП України встановлено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Судом встановлено, і ці обставини визнані сторонами, що трудову книжку із записом про своє звільнення позивач отримав 30 квітня 2015 року.

Суд вважає, що саме з цього дня у позивача виникло право на звернення до суду, якщо він вважав своє звільнення незаконним.

В матеріалах справи знаходяться документи, які підтверджують знаходження позивача на лікарняному після звільнення: медична довідка від 24.06.2015 року про знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 12.05.2015 року по 29.05.2015 року, медична довідка про знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 03.06.2015 року по 19.06.2015 року, медична довідка про знаходження ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 22.06.2015 року по 24.06.2015 року. Суд вважає, що позивач мав можливість звернутися до суду у період з 30 квітня 2015 року по 25 червня 2015 року із зазначеним позовом, тому він пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

У звязку з відмовою у позовних вимогах позивача щодо поновлення на роботі, суд вважає не має підстав для відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного й керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 232, 233, 234, ч.1ст.40, 42,43,44,49 КЗпП України, ст. ст.10, 11,60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Управління освіти та науки Дніпропетровської міської ради, Комунальний заклад освіти - «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» Дніпропетровської міської ради, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, - відмовити, звязку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його оголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.І. Юрєва