Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є. у. № 335/3945/15
Провадження № 22-ц/778/4626/15
Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором банківського вкладу, який знаходиться на вкладному рахунку у відповідача.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 22.09.2014 року уклав з відповідачем договір-заяву банківського вкладу №313731/25548/7-14 „Стандарт", згідно якого розмістив в банку відповідача строковий вклад в розмірі 75 000 грн. на строк з 22.09.2014 року до 22.04.2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 23 % річних.

22.04.2015 року позивач звернувся до банку з заявою про повернення банківського вкладу.

Оскільки відповідач суму банківського вкладу не повернув, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суму не повернутого банківського вкладу у розмірі 75 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором банківського вкладу №313731/25548/7-14 від 22.09.2014 року у розмірі 75 000 грн.

Стягнуто з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в дохід держави судовий збір в розмірі 750 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області представник апелянта не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, тому колегія суддів вважає за можливе на підставі положень частини 2 статті 305 ЦПК України розглянути справу у відсутності представника апелянта.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 526,629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За змістом частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень Згідно до частин 1,2 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2014 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір-заяву банківського вкладу №313731/25548/7-14 „Стандарт", згідно якого позивач розмістив в банку відповідача на вкладний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в національній валюті розмірі 75 000 грн. на строк з 22.09.2014 року до 22.04.2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 23 % річних ( пункти 1,2 Договору ) ( а. с. 3 ).

Сума 40 000 гр. була внесена ОСОБА_2 на рахунок банку 22 вересня 2015 року, що підтверджується меморіальним ордером № 10347109. Сума 35 000 грн. була внесена позивачем 22 вересня 2015 року, що підтверджується меморіальним ордером № 10347107 ( а. с. 4-5 ).

22 квітня 2015 року позивач звернувся до банку з заявою про повернення банківського вкладу, однак відповідач грошові кошти не повернув ( а. с. 6 ).

Відмова банку у поверненні грошових коштів з банківського вкладу позивачу суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, статті 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статтям 1058,1060 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

З урахуванням здобутих у справі доказів,встановлених обставин справи і вимог закону,суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що невидачею позивачу грошових коштів із депозитного вкладу відповідач порушив його права, які підлягають захисту і стягнув суму внесених на депозитний рахунок коштів.

Також судом першої інстанції зроблений правильний висновок щодо заперечень відповідача про наявність Постанов НБУ про обмеження видачі готівкових коштів. Так, суд правильно визначив, що ця обставина не є підставою для порушення договірних зобов'язань, оскільки дані правовідносини регулюються насамперед нормами ЦК України, як нормативно-правовим актом вищої юридичної сили та положеннями Договору банківського вкладу №313731/25548/7-14 „Стандарт", за умовами якого сторони підтвердили взяті на себе зобов'язання.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: