АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/32/2015 Головуючий в І інстанції Стамбула Н.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Колісниченка А.Г.,
суддів:Капітан І.А.,
Радченка С.В.,
при секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.09.2014 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання дій такими, що порушують договірні зобов'язання, розірвання договору та зобов'язання провести повну виплату паушальної винагороди, роялті, пені та виплати за користування чужими грошима, зобов'язання виконати інший договір, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року до суду із зазначеним позовом звернувся ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.05.2011 року між ним та директором приватного підприємства «Явір - град плюс» (далі - ПП «Явір град плюс») ОСОБА_5 укладено угоду про надання виключної ліцензії на використання «ноу-хау» та технічної документації для виробництва приладу - неінвазійного глюкометра. Договором обумовлено, що відповідач зобов'язаний протягом 20 банківських днів провести першу виплату паушальної винагороди в сумі 5 000 грн., після чого ще три платежі. Після випуску першої тисячі приладів у відповідача виникло зобов'язання сплатити роялті та інші платежі. Відповідач не виконав покладені договором на нього обов'язки, після чого надіслав ОСОБА_6 листа про одностороннє розірвання договору без жодної виплати. З урахуванням наведеного, ОСОБА_6 просив стягнути на свою користь паушальну винагороду, роялті, пеню за користування чужими грошима за ліцензійною угодою, розірвати ліцензійну угоду, зобов'язати ОСОБА_5 виконувати договір про конфіденційність та нерозголошення інформації від 17.03.2011 року після розірвання ліцензійної угоди протягом 10 років, а саме, до 17.03.2021 року.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.09.2014 року позов ОСОБА_6 задоволено. Розірвано ліцензійну угоду від 26.05.2011 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Зобов'язано ОСОБА_5 виконувати договір про конфіденційність та нерозголошення інформації від 17.03.2011 року, після розірвання ліцензійної угоди від 26.05.2011 року, протягом 10 років, а саме, до 17.03.2021 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 132122,17 грн. паушальної винагороди, роялті, пені за користування чужими коштами та судові витрати в розмірі 1321, 22 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з самого початку домовленості між сторонами правочину (предмету спору) суть правовідносин сторін передбачала господарські відносини, а не дії осіб з виникненням відповідних прав і обов'язків, передбачені для розгляду у судах загальної юрисдикції з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що передбачає ст.1 ЦПК України. Таким чином, суд першої інстанції не вірно визначив відповідача, як сторону цивільного процесу. Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що власником патенту, зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі від 26.12.2011 року за № 66095, є не тільки ОСОБА_6, але і ОСОБА_7 Отже, особою, яка як позивач, мала право на будь - які дії щодо укладення правочинів з третіми особами був і ОСОБА_7 Однак, при розгляді позову у суді першої інстанції ОСОБА_7 не було залучено до розгляду зазначеного справи у якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та судовим рішенням фактично порушено його права та обов'язки. У зв'язку з чим, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5, просив про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6, у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Статтею 426 ЦК України визначено, що суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель та промисловий зразок є: винахідник, автор промислового зразка; інші особи, які набули прав на винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.

Згідно із ч.4 ст.426 ЦК України умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1107 ЦК України розпорядження майновими правами інтелектуальної власності здійснюється у тому числі і на підставі ліцензійного договору.

Згідно із ч.1 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Стаття 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» визначає, що до поняття особи, яке використовується у цьому законі розуміється як фізичні або юридичні особи.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2011 року між ОСОБА_6 та приватним підприємством « Явір-град плюс» було укладено ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання «ноу-хау» та технічної документації для виробництва приладу - неінвазивного глюкометру (т.1 а.с.28- 30). А 21.06.2011 року між ОСОБА_6 та приватним підприємством «Явір-град плюс» укладено договір щодо конфіденційності та нерозголошення інформації(а.с.37-38). Таким чином, сторонами обох договорів були фізична особа - винахідник ОСОБА_6 як ліцензіар та юридична особа ПП «Явір-град плюс» як ліцензіат. Однак, позов ОСОБА_6 було пред'явлено до фізичної особи - ОСОБА_5, який не був стороною договорів, укладених позивачем і з приводу виконання яких виник спір. Тому позов ОСОБА_6, пред'явлений до ОСОБА_5 не може бути задоволеним.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_6 не заявляв у суді першої інстанції клопотання про залучення іншої особи як відповідача чи співвідповідача. Більш того, під час розгляду справи апеляційним судом наполягав на тому, що відповідати за його позовом має саме ОСОБА_5, а не ПП «Явір-град плюс». Апеляційний суд, в силу специфіки процедури перегляду рішення суду першої інстанції, визначеної цивільно-процесуальним законодавством України позбавлений можливості залучення інших осіб до участі у процесі на стадії апеляційного розгляду справи.

Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_6 є необгрунтованими його заява щодо забезпечення позову не може бути задоволеною.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.09.2014 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким ОСОБА_6 у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: