Справа № 452/2690/15-ц
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

24 вересня 2015 року м. Самбір

суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Львівської області, третя особа реєстраційна служба ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Львівської області, - про визнання власником майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на гараж за адресою у м. Самборі по вул. Филипчака, 6 за №4 Львівської області, загальною площею 31,6кв.м.

За судовою практикою при розгляді справ зазначеної категорії судам рекомендовано мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності фактично на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Тому вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки позивачем подана з порушенням ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: неповно викладено зміст позовних вимог щодо звернення позивача до відповідача про позасудове вирішення спору із реєстрацією обєкта нерухомості; щодо реєстрації обєкта нерухомості у встановленому законом порядку оформлення права власності на самочинне будівництво у позасудовий спосіб у відповідності до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; позивачем не наведено жодних обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, коли наводить за основу спірних правовідносин статтю 392 ЦПК України і водночас опускає питання самочинного будівництва на земельній ділянці, що не була йому відведена для цієї мети, що таке можливе за умови надання земельних ділянок в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; позивач не мотивує спору із відповідачем про можливе отримання земельної ділянки у встановленому законом порядку, - на сесії міської ради. Також позивачем не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, не мотивовано причин та наслідків і чим порушене його право, зокрема, відповідачем ОСОБА_2 міською радою ; жодним чином позивачем не викладено про його звернення до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття обєкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин; також виходячи із вимог позивача за змістом звернення про визнання права власності на самочинне будівництво ним не викладено обставин із покликанням на положення законодавства України про містобудування, яке складається, зокрема, із Конституції України, відповідних положень ЦК, Земельного кодексу України, законів України від 16 листопада 1992 року №2780-XII «Про основи містобудування», від 20 травня 1999 року №687-XIV «Про архітектурну діяльність», від 16 вересня 2008 року №509-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», від 25 грудня 2008 року №800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», від 22 травня 2003 №858-IV «Про землеустрій», від 19 червня 2003 року №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво обєктів нерухомості.

Ураховуючи наведені нормативні акти позивачу слід правильно звернутись до місцевого суду, оскільки він у тому числі вказує про будівництво спірного гаражу дідом, через відсутність правовстановлюючого документу про неможливість успадкування майна покійним батьком і, водночас не зазначає про власне право правонаступника забудовника.

Крім цього позивачу в результаті усунення зазначених недоліків і правильного складання мотивів позову із посиланням на докази, необхідно уточнити позовні вимоги з приводу порушення його законних прав, свобод та інтересів у чому саме і ким саме; причинно-наслідкового звязку між тим та мотивувати вибраний спосіб захисту порушених законних прав, свобод чи інтересів; позовну заяву подати із копіями всіх документів для вручення відповідачеві, третій особі; оцінити будівлю для вірної сплати судового збору, а також подати висновки спеціалізованих організацій про відповідність нормам.

У відповідності до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених в статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Львівської області, третя особа реєстраційна служба ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Львівської області, - про визнання власником майна, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у строк до пяти днів із часу отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.С. Казан.