АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2019/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 37 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 1 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Червонослобідської сільської ради Черкаського району, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_8, третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору - ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог - Черкаська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 16 квітня 2015 р. звернулася до суду з позовом до Червонослобідської сільської ради Черкаського району, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_8, третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору - ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В позові вказувала, що вона є дочкою ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, яке належало померлому на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2001 р. Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Відповідно до відповіді, наданої Червонослобідською сільською радою на адвокатський запит, № 1378/02-12 від 28 жовтня 2014 р., власниками по 1/3 частині даного домоволодіння є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 1/3 частина, що залишається, ні за ким відповідно не обліковується.

Заповіту померлий не залишив. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_8, позивачка ОСОБА_7 була малолітньою та не могла усвідомлювати свого права на спадок, а тому відповідно у визначений законом термін не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. 2, 3, 4 ст. 1273 цього Кодексу.

Враховуючи, що померлий ОСОБА_8 за життя не оформив належним чином правовстановлюючі документи на вказану частину будинку, не зареєструвавши своє право власності у відповідності до вимог чинного законодавства, позивачка не може оформити свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, на вищевказане спадкове майно в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Тому позивачка просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа Черкаська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування.

Даний зустрічний позов ухвалою суду від 05.05.2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_7

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. За життя він заповідав їй усе своє майно, заповіт було посвідчено в лікарні заступником головного лікаря 3-ї Черкаської міської лікарні.

Вказувала, що оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то відповідно до вимог законодавства вважається такою, що прийняла спадщину.

Також зазначала, що ОСОБА_8 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_9, як сини її покійного чоловіка у судовому порядку, на підставі ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2001 р., шляхом затвердження мирової угоди між ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_8, набули право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, у рівних частинах а саме по 1/3.

Оскільки ніхто із спадкоємців, крім неї, спадщину після смерті ОСОБА_10 не прийняв, права власності на нерухоме майно на своє ім'я не оформив, тому вона вимушена була оформити свої спадкові права.

Нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори письмово повідомив відповідача ОСОБА_8 та його брата ОСОБА_8 про прийняте ним рішення про видачу свідоцтва на право спадщини на ім'я ОСОБА_6, запропонувавши в разі наявності заперечень проти цього, з'явитись до нотаріальної контори. Жодних заперечень з боку відповідачів до нотаріуса, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6 не надійшло.

Тому 22 липня 2011 р. державним нотаріусом Черкаського району на ім'я ОСОБА_6 було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Черкаського районного суду від 24 листопада 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_8 Свідоцтво про право на спадщину було визнане частково недійсним з посиланням на ухвалу Черкаського районного суду від 14 серпня 2001 р. про затвердження мирової угоди. При цьому залишилось неясним відносно якої саме, чиєї частки заповіт залишився дійсним. Отже ухвала суду є невиконуваною і потребує роз'яснення.

ОСОБА_6 зазначала, що оскільки померлий ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_8, за життя не зареєстрував за собою право власності на належну йому частину вищевказаного домоволодіння, у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент виникнення у нього права, тому на даний час ОСОБА_7 не має права на спадкування після смерті батька частини домоволодіння, так як дана 1/3 частина домоволодіння по АДРЕСА_1, не входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8

Крім того, позивачка зазначала, що вона як на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_10 так і на даний час проживає у спірному будинку, іншого житла не має. Кожен з відповідачів: ОСОБА_8 та ОСОБА_7, мають інші будинковолодіння в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, а тому житла не потребують, спадковим будинковолодінням не цікавилися і не цікавляться, жодних заходів, щодо його утримання не приймали.

Тому позивачка за зустрічним позовом просила суд у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_7 відмовити та визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 1 липня 2015 р. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог Черкаська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить про його скасування і ухвалення нового рішення по справі, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано судом обставини , які мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що власником домоволодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися його дружина ОСОБА_6, на ім'я якої померлим був складений заповіт, та сини померлого ОСОБА_8 і ОСОБА_9.

Ухвалою Черкаського районного суду від 14 червня 2001 р. було затверджено мирову угоду між спадкоємцями, якою визнано частково недійсним заповіт на ім'я ОСОБА_6 та визнано за кожним із спадкоємців: ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_9, який до смерті не оформив в установленому законом порядку своє право власності в порядку спадкування після смерті батька на 1/3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_8 єдиним спадкоємцем першої черги відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) являється його дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час смерті батька була неповнолітньою.

За заявою матері неповнолітньої - ОСОБА_12 у Черкаській районній державній нотаріальній конторі 23 жовтня 2002 р., тобто в межах шестимісячного строку, була відкрита спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю не видавалося.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), що діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

У ст. 549 вказаного Кодексу визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи з наведених вимог закону та обставин справи, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивачка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8, тому обґрунтовано визнав за нею право власності на 1/3 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Ту обставину, що ухвалюючи рішення, суд не послався на норми ЦК України в редакції 1963 р., що діяв на час виникнення спірних правовідносин, а керувався нормами ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 р., колегія суддів не приймає як підставу для скасування рішення суду, оскільки норми ЦК України в редакції 1963 р. та норми ЦК України в редакції 2003 р. відносно спірних правовідносин сторін не містять жодних суперечностей.

Так само як у ЦК 1963 р., у ст. 1261 ЦК України в редакції 2003 р. діти спадкодавця віднесені до першої черги спадкоємців за законом.

Так само, як в Кодексі 1963 р. у ст. 1269 нового ЦК встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Ст. 1270 ЦК України в редакції 2003 р. так само встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, підставою для скасування рішення суду і для відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 є та обставина, що її батько ОСОБА_8 за життя не оформив своє право власності на спадкове майно, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки згідно із вимогами ст. 548 ЦК України, що діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10, положення якої наводилися вище, прийнята ОСОБА_8 спадщина після смерті батька визнається належною йому з моменту відкриття спадщини.

Його право на спадщину у вигляді 1/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 підтверджується і ухвалою Черкаського районного суду від 14 червня 2001 р. про затвердження мирової угоди між спадкоємцями, яка набрала законної сили.

А відсутність державної реєстрації його прав власності і стала підставою для відмови нотаріуса ОСОБА_7 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно та явилась причиною її звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 1 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Червонослобідської сільської ради Черкаського району, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_8, третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору - ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог - Черкаська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :