Справа № 460/510/14 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/5223/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року в позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті особи: Старичівська сільська рада Яворівського району Львівської області, Новояворівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Зазначає, що суд дана невірна оцінка висновку експертизи у даній справі. Крім того, показання свідків не можуть спростовувати висновків експерта. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачів ОСОБА_4 та адвоката Петлевича С.С. підтримання доводів скарги, заперечення на неї відповідачки та її представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються рідними доньками подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.05.1974 року. Рішенням Яворівського районного шлюбу Львівської області від 15.06.1983 року вищевказаний шлюб було розірвано.

Відповідач ОСОБА_6 є рідною донькою подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9, шлюб між якими було зареєстровано 28.04.1984 року.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Львові, після його смерті відкрилася спадщина за заповітом.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_8 до Новояворівської державної нотаріальної контори 27.08.2013 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася відповідач ОСОБА_6.

Також з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, 28.10.2013року звернулися до Новояворівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а 16.01.2014 року - з аналогічною заявою ОСОБА_9 як дружина покійного.

Постановою державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбас С.Й. від 23.01.2014 року було відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в оформленні спадкових прав та видачі на їх користь свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки змістом заповіту, посвідченого 12.03.2002 року за реєстровим №149 секретарем Старичівської сільської ради Кушнір О.К. охоплена уся спадщина на користь дочки ОСОБА_6.

Згідно заповіту, посвідченого 12.03.2002 року секретарем Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області Кушнір О.К. та зареєстрованого в журналі реєстрації нотаріальних дій за реєстром №149, ОСОБА_8 усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому належить на день його смерті і на що він за законом має право, заповів своїй дочці ОСОБА_6.

У позовній заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати заповіт недійсним, посилаючись на те, ознайомившись із підписом їх батька в книзі вчинення нотаріальних дій, побачили, що заповіт підписаний не ним, в книзі підпис іншої особи, крім того, перед смертю батько повідомив їм, що він заповіту не складав, тобто наданий заповіт не відповідає його волі.

Оскільки позивачами визнається недійсність заповіту на момент його складання, тобто у 2002 році, відтак, до даних правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР в ред. 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно із ст. 541 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Статею 48 ЦК УРСР в ред.1963 року було встановлено, шо недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, у тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Згідно із ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР в ред. 1963 року спадкоємці, закликані до спадкування, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Отримання цього свідоцтва не обмежено строком.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат» визначено, що в населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчого комітету сільської ради вчиняють нотаріальні дії по посвідченню заповітів.

Відповідно до п.33, 35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5 (надалі - Інструкція), в редакції чинній на час посвідчення оспорюваного заповіту, посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 ЦК України. Заповіт повинен бути складений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його складення, підписаний особисто заповідачем (ст.541 ЦК України). Посадова особа виконавчого комітету при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статті 535 ЦК України. А відповідно до п.38 Інструкції заповіти, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів, записуються до алфавітної книги обліку заповітів.

Також ст.545 ЦК України (1963 року) передбачала можливість визнання заповіту недійсним.

Судом першої інстанції встановлено, що покійний ОСОБА_8 до часу своєї смерті проживав сім'єю разом з дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_6.

Згідно висновку судової криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи, за№4929 від 13.03.2015 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали суду у даній цивільній справі, вбачається, що підписи на двох примірниках заповіту, в журналі для реєстрації нотаріальних дій та вільних зразків підпису ОСОБА_8 на документах, наданих на експертизу, виконані різними особами. Однак встановити ким ОСОБА_8 чи іншою особою виконані підписи на примірниках оспорюваного заповіту та в журналі для реєстрації нотаріальних дій не виявилося можливим з причини, що на експертизу не було надано достатньої кількості достовірних зразків підписів ОСОБА_8, які б максимально були наближені по часу виконання до підписів на оспорюваному заповіті.

Позивачами та їхніми представниками не заявлялись клопотання про витребування матеріалів для проведення додаткової експертизи.

Перевіривши матеріали справи, докази, надані сторонами, з врахуванням презумпції правомірності правочину, за відсутності однозначного висновку експертизи про те, що підпис на заповіті не належить ОСОБА_8 та безспірних доказів того, що заповіт не відповідав волі спадкодавця, суд прийшов до вірного висновку про відсутність достатніх правових підстав для визнання заповіту недійсним.

Такий висновок суду відповідає вимогам ст. ст. 48, 541,545 ЦК УРСР в ред..1963 року, чинним на момент укладення заповіту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для скасування такого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: