АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4681/15 Головуючий 1-інстанції - Єлізаров І.Є.
Категорія - договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерноого товариства "РОДОВІД БАНК", ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 06 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», третя особа: ОСОБА_3 про визнання зобов`язання, що виникло з договору поруки припиненим, припинення правовідносин за договором поруки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 06 травня 2015 року, описки в якому виправлені ухвалою цього ж суду від 22 червня 2015 року, позов ПАТ "РОДОВІД БАНК" задоволено частково: стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 622 959,81 грн., що в еквіваленті становить 249 465,83 дол.США, та 496 874,27 грн. і 3654,00 грн. судового збору. В інішій частині позову та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4про визнання зобов`язання, що виникло з договору поруки припиненим, припинення правовідносин за договором поруки, - відмовлено.

В апеляційних скаргах:

ПАТ "РОДОВІД БАНК" просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про повне задоволення його позову.

В обгрунтування скарги посилається на незаконність і необгрунтованість та невідповідність рішення роз"ясненням, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні споріва, що ви никають із кредитних правовідносин" в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення кредитної заборгованості у валюті кредиту та порушення норм матеріального права в частині вирішення вимог про застосування ч.2 ст.625 ЦК України.

ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ " РОДОВІД БАНК.

В обгрунутвання скарги посилається на те, що позивачем безпідставно були нараховані йому штрафні санкції, на що він звертав увагу у запереченнях на позов, а його представник в судовому засіданні, проте судом це не було враховано і в рішенні суду не відображено, у той час як пеня нарахована поза межами річного строку позовної давності, а сплата пені за такі порушення умов кредитного договору як внесення щомісячної плати за облуговування кредиту та комісії за користування кредитом не передбачено цим договором.

Крім того, судом не застосовані положення ст.551 ЦК України, що суперечить правовій позиції ВСУ та приписам п.5 ч.3 ст.18 ЗУ " Про захист прав споживачів".

Вказує, що суд не звернув уваги і на той факт, що ще у 2012 році він мав намір повністю погасити заборгованість з метою продажу заставного автомобіля, проте працівниками позивача йому було повідомлено , що для цього необхідно погасити заборгованість за пенею понад 100000, 00 грн. У зв"язку з незаконністю вказаних вимог він звернувся до Головного управління позивача у місті Київі з питання скасування незаконно нарахованої пені , проте ніякої відповіді, у тому числі розрахунку заборгованості або пропозиції щодо врегулювання питання належного виконання умов договору, не одержав. Крім того, у 2012 році позивачм взагалі було закрито відділення у місті Харкові без повідомлення яким чином він має сплачувати заборгованість..

Звертає увагу суду на те, що п.3.5 договору визначена така черговість погашення заборгованості, яка позбавила його можливості погасити заборгованість за кредитом, тому ввважає, що порушення зобов"язання сталося з вини кредитора.

Посилається, що в р рішенні суду відсутня оцінка неправомірності нарахування заборгованості поза межами строку позовної давності та невраховано, що на час звернення позивача до суду (14.08.2014 року) не підлягала стягненню заборгованість по кредиту в сумі 18403,63 дол.США та заборгованість по оплаті обслуговування кредиту в розмірі 34 875,08 грн. Вважає також, що у представника позивача відсутні повноваження на підписання поданого розрахунку заборгованості.

ОСОБА_4 також просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції і ухва лити нове рішення , яким визнати зобов"язання, що виникли з договору поруки від 24.09.2008 року такими, що припинили свою дію з 25.05.2013 року і відмовити у задовленні позовних вимог ПАТ " РОДОВІД БАНК" про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та з неї за відсутністю права вимагати борг з неї, як поручителя.

В обгрунутвання скарги посилається на незаконність і необгрунтованість рішення, не встанвлення усіх обставин, що мають знкачення для справи.

Вказує, що строк виконання основного зобов"язання був змінений позивачем у 2012 році та встановлено дату повернення кредиту у повному обсязі 24.11.2012 року, проте протягом шести місяців від цієї дати позивач до суду не звернувся,тому порука на підставі ч.4 ст.559 ЦК України припинилась, що зазначено у правових позиціях Верховного суду України у справах 6-53 цс 14, 6-106 цс 14, 6-170 цс 13, які є обов"язковими для судів.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, апеляційні скарги позивача і відповідача ОСОБА_3 - частковому задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що 24 вересня 2008 року ВАТ "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є ПАТ " РОДОВІД БАНК" з ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 44/АК-00018.08.2, і договір застави транспортного засобу, а з ОСОБА_6 - договір поруки № 44/АК-00018.08.2 -З/П.

За умовами кредитного договору Банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 23067,87 дол. США на строк до 24.09.2015 року на придбання автомобіля, з поверненням кредиту щомісячно рівними частинами по 275,00 дол.США та сплатою нарахованих відсотків за користування кредитом щомісячно до 10 числа.

Кожен аркуш кредитного договору, детального розпису сукупної вартості кредиту та інформаційного листу про орієнтовну сукупну вартість кредиту підписані ОСОБА_3

За умовами договору поруки ОСОБА_4 поручилася , як солідарний боржник, за виконання ОСОБА_3 обов»язків, що виникли на підставі вказаного кредитного договору, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до погашення позичальником або поручителем заборгованості за кредитним договором і припиняється припиненням дії кредитного договору, а також у випадках, передбачених ЦК України та ГК України. ( п.п.4.1,4.3.. розділу 4)

У липні 2010 року двічі Банк надсилав ОСОБА_3 і ОСОБА_4 листи-вимоги, в яких інформував про наявність заборгованості за кредитним договором та просив її погасити.

У жовтні 2012 року Банк надіслав позичальнику і поручителю вимогу про дострокове: у строк до 30 днів з дня отримання вимоги, повернення кредиту, загальна заборгованість за яким становить 99269.169 дол. США, та 203956,04 грн. (а.с.31), яка виконана не була, а 1408.2014 року - звернувся до суду з позовом до вказаних осіб.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.І ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання..

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1,2 ст. 553 ЦК У країни).

Відповідно до ч.,4 ст. 559 України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення поруки.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що з 11.10.2010 року ОСОБА_3 не погашується кредит, а з 23.05.2012 року - не сплачуються відсотки за користування кредитом .

Пред"явленням вимоги про дострокове повернення кредиту Банк змінив кінцевий строк повернення кредиту з 24.09.2015 року на 24.11.2012 року.

Як вже зазначено, вимога Банку позичальником і поручителем виконана не була..

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Між тим, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі з поручителя ОСОБА_4 Банк звернувся до суду у серпні 2014 року , тобто з пропуском визначеного ч. 4 ст. 599 ЦК України шестимісячного строку звернення до поручителя, який відраховується від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З урахуванням наведеного на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог Банку про стягнення заборгованості з поручителя та зустрічного позову ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення зустрічного позову і про відмову у задоволенні впимог ПАТ " РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказані висновки судової колегії узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, на які посилається в апеляційній скаргі ОСОБА_4, що не було враховано судом першої інстанції під час вирішення заявлених до неї позовних вимог та її зустрічного позову.

Аналогічні правові позиції, якфі відповідно до ст.360-7 ЦПК україни є обов"язковими для судів, висловлені Верховним Судом України і у справах 6-25 цс.14, 6-75 цс 14, 6-106 цс 14, 6-125 цс 14, 6-190 цс 14, 6-263 цс 15 та ін.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ " РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_3 судова колегія виходить з наступного.

Згідно правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-190 цс 15 ( постанова від 16.09.2015 року):

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Про можливість стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті свідчить правова позиція Верховного Суду Укра їни і у справі № 6-145 цс 14.

З матеріалів справи убачається, що кредит надавався Банком, який мав ліцензію на здійснення операцій в іноземній валюті, в доларах США, що ОСОБА_3 не заперечується та підтверджується заявою на видачу готівки 413_22 від 24.09.2008 року, копія якої місти ться у справі на а.16

За умовами кредитного договору повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а у разі порушення вказаних зобов»язань також сплатити пеню в розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості позичальник мав у валюті кредиту.

Умови повернення кредиту в доларах США містяться також у детальному розписі сукупної вартості кредиту та інформаційному листі про орієнтовну сукупну вартість кредиту .

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вищевказані і умови і кредитний договір в цілому ОСОБА_3 не оспорювались.

Пунктом 3.5 розділу 4 кредитного договору сторони визначили послідовність погашення заборгованості за кредитним договором, з чим відповідач також погодився при укладенні договору. Тому посилання ОСОБА_3 на те, що вказані умови договору перешкоджали йому повернути кредит не є підставою для звільнення від обов»язку зі сплати заборгованості з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших обумовлених договоров платежів.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені.

Про застосування строків позовної давності та положень ч.3 ст.551 ЦК України ОСОБА_3 просив у запереченнях на позов, поданих до ухвалення судового рішення, проте його заява залишилась поза увагою суду.

Неповне з»ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ПАТ « РОДОВІД БАНК» про стягнення заборгованостіта ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

З розрахунку заборгованості убачається, що нерегулярні платежі в іноземній валюті, в якій він мав повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, ОСОБА_3 вносились до Банку до 23.05.2012 року.

Незважаючи на те, що з жовтня 2010 року будь-які частини цих платежів Банком на погашення кредиту не зараховувались, судова колегіґ вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитом підлягають задоволенню у повному обсязі : 18 403,63 дол.США - тіло кредиту, 3607,35 дол.США - проценти за користування кре6дитом, оскільки ОСОБА_3 визнавав борг та до травня 2012 року здійснював дії з повернення кредиту.

В межах трирічного строку позовної давності від часу звернення позивача до суду ; з 14.08.2011 року підлягає стягненю щомісячна плата від суми виданого кредиту, що передбачено п.1.5.1 розділу 1 кредитного договору, розмір якої за вказаний період становить 21988,36 грн.

В межах річного строку від часу звернення позивача до суду пеня за порушення строків повернення кредиту становить 76900,39 дол.США, зі сплати відсотків за користування кредитом -171 803,47 дол.США.

Оскільки вказані санкції значно перевищують розмір заборгованості по кредиту та процентам, судова колегія вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір їх стягнення до 22 000,00 дол.США.

За прострочення грошового зобов»язання по кредиту на підставі ч.2 ст.625 ЦЕ України з ОСОБА_3 в межах трирічного строку від часу звернення позивача до суду підлягає стягненню також 3% річних, що становить 883,71 дол.США.

Стягнення інфляційних втрат щодо зобов»язань в іноземній валюті законодавством не передбачено.

Керуючись ст.ст.303,304, п.п 2,3 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерноого товариства "РОДОВІД БАНК" і ОСОБА_3 задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 06 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства " РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_4 і за зустрічним позовом ОСОБА_4 скасувати. Зустрічний позов ОСОБА_7 задовольнити . Визнати зобов"язання, що виникло з договору поруки № 44/АК-00018.08.2-3/П від 24.09.2008 року та правовідносини за вказаним договором поруки припиненими. У задоволенні позову Публічного акціонерного

товариства "РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_3 вказане рішення змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт сер.НОМЕР_2 виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.10.1995 року на користь Публічного акціонерного товариства " РОДОВІД БАНК" ( місто Київ, вул. Північно-Сирецька,1-3, МФР 321712, код ЕДРПОУ 14349442, к/р 1 в ГУ НБУ по Києву та Київській області заборгованість за кредитним договором №44/АК-00018.08.2 від 24.09.2008 року в розмірі 44894 (сорок чотирі тисячі вісімсот дев"яносто чотирі тисячі) доларів США 69 центів, з яких: 18403,63 дол.США - заборгованість по кредиту, 3607,35 дол.США -заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 22000,00 дол.США- пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом і 883,71 дол. США -3% річних за прострочення грошового зобов"язання, а також 21988 (двадцять одну тисячу дев"ятсот вісімдесят вісім) грн.36 коп. - заборгованості з плати за обслуговування кредиту та 3654,00 (три тисячі шістсот п"ятдесят чотирі) грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог ПАТ " РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_3 в іншій частині відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи

Копія вірна. Суддя