Справа № 405/1664/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі :

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі: Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відповідач -1, ОСОБА_3 відповідач -2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що з листопада 1992 року по 09 вересня 2014 року він проживав разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, офіційно в органах реєстрації актів цивільного стану шлюб не реєструвався, але разом проживали та вважали себе подружжям. Проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мали спільний бюджет та побут, опікувалися один одним, мали взаємні права та обовязки, придбавалися життєво необхідні речі, здійснювалися будівництво та перебудова житлового будинку, проводилася газифікація будинку та водопостачання, тобто вели спільне господарство.

Крім того, позивач вказав, що на протязі останніх років його дружина ОСОБА_4 сильно хворіла. Хвороби були повязані з порушенням роботи серцевої системи та захворювання ніг, у звязку з чим остання не рідко перебувала в медичних закладах, де він її відвідував, надавав матеріальну і моральну підтримку та опікувався нею. Під час перебування дома, з причини хвороби, дружина практично не ходила, тому він вимушений був здійснювати всі турботи за ОСОБА_5, доглядати за нею, ходити за покупками до магазину, готувати їжу, робити прибирання в оселі та на подвірї.

09.09.2014 року ОСОБА_4 померла та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на момент смерті майно, в тому числі і на будинок № 16 по вул. Закарпатській в м. Кіровограді. Спадкоємцями за законом є рідний брат спадкодавця відповідач-1 та сестра відповідач -2.

Позивачем вважає, що оскільки дітей, батьків та чоловіка з яким померла перебувала б в офіційному шлюбі немає, тому він є спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем на момент смерті останні пять років.

09.12.2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу.

Відповідно до листа повідомлення, отриманого позивачем 27.02.2015 року від приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, яким позивача повідомлялося про надходження до нотаріальної контори заяви відповідача-1 про прийняття спадщини після смерті рідної сестри ОСОБА_4, вважаючи що здійснюючи на протязі тривалого часу догляд за ОСОБА_4, яка перебувала у безпорадному стані, та надаючи їй матеріальну підтримку, він, як спадкоємець четвертої черги, згідно зі ст. 1259 ЦК України, за рішенням суду має одержати право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

З урахуванням зазначеного, позивач з даним позовом звернувся до суду.

Представник позивача у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені в позові обставини, позовну заяву просила задовольнити.

Представник відповідача -1 у судове засідання з`явилася, надала пояснення, згідно з якими позов визнала частково, а саме визнала вимогу щодо встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_1, решту позовних вимог не визнала та в їх задоволенні просила відмовити.

Відповідач -2 у судове засідання не з`явилася, проте була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про належність нерухомого майна № 59299 276174 від 24.05.2011 року, виданої ОКП «Кіровоградське ООБТІ», ОСОБА_4 на праві власності мала житловий будинок під номером 16 по вул. Закарпатській у м. Кіровограді.

Згідно з довідкою квартального комітету № 20 Ленінського району м. Кіровограда від 11.11.2014 року № 340, позивач дійсно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4, яка померла 09.09.2014 року, проживала разом з ОСОБА_1 за вказаною адресою однією сімєю та до дня її смерті вели спільне господарство.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 20.02.2014 року, № 25 / 02-14, позивачу було повідомлено, що до нотаріальної контори надійшла заява відповідача 1, якою він заявив про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 09.09.2014 року.

Згідно з випискою з медичної карти № 1899 стаціонарного хворого, ОСОБА_4 у період з 7.03.11 року по 18.03.11 року перебувала на лікуванні у відділенні гнійної хірургії П БСМП м. Кіровограда з діагнозом ІБС Кардіосклероз ГБ П ст.. СН П ст.. Трофічна язва лівої голені та стопи. При виписці ОСОБА_4 було рекомендовано продовжувати лікування в поліклініці за місцем її проживання до повного за живлення ран.

Крім того, в своїх поясненнях представник відповідача визнала факт хвороби ОСОБА_4, з приводу чого вона перебувала на лікуванні в КЗ лікарня № 4, ще у 2011 році з діагнозом: ішемічна хвороба серця та цукровий діабет. Чи доглядали за ОСОБА_4 інші особи, представник відповідача - 1 пояснила, що не знає, проте зазначила, що племінники з нею спілкувалися.

З епікрізу із медичної карти стаціонарного хворого № 6242/1520 (кардіологічне відділення), ОСОБА_4 у період з 03.09.2014 року по 09.09.2014 року (по день смерті) перебувала на лікуванні у КЗ «ЦМЛ м. Кіровограда» з діагнозом захворювання: атеросклеротичний кардіосклероз. ГБ П ст., ст. 3, риск 4, аортальний порок серця з преобладанием стеноза устья аорти, СН П А по левожелудочковому типу, отек легень. Також ОСОБА_4 страждала на гіпертонічну хворобу, про що свідчить медична карта стаціонарного хворого 6242 від 03.09.2014 року, КЗ «ЦМЛ м. Кіровограда». В лікарні перебувала у стані середньої тяжкості.

Таким чином, зясованими фактичними даними, у тому числі й після дослідження у судовому засіданні амбулаторних карт на ОСОБА_4, в яких знаходяться виписки з історій її хвороб встановлено, що ОСОБА_4 хворіла на протязі тривалого часу, тобто склалася системність захворювань, з приводу чого, маючи літній вік вона потребувала сторонньої допомоги, оскільки перебувала в безпорадному стані.

Згідно з дослідженою в судовому засіданні медичною карткою амбулаторного хворого 370582 на позивача встановлено, що позивач також під час спільного проживання з ОСОБА_4 хворів, про що свідчить епікриз № 7947/1917, відповідно до якого у 2005 році позивач переніс гострий ішемічний інсульт.

Проте, з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 весь час доглядали один за одним, завжди були разом, він ходив в магазин, у них був спільним бюджет, навіть в 2011 2012 роках він водив автомобіль, часто возив її в лікарню, вона лежала в лікарні, він завжди її доглядав, у неї був високий тиск, якщо він хворів то періодично лікувався.

Таким чином суд робить висновок, що позивач міг доглядати ОСОБА_4, оскільки фізично мав таку можливість.

Як вбачається з довідок УПФУ в м. Кіровограді, середньомісячний розмір пенсії позивача за 2010 по серпень 2014 року (до смерті ОСОБА_4, яка померла 09.09.2014 року) складав 1848,06 грн., що в порівнянні з пенсією ОСОБА_4 значно більше, оскільки її середньомісячний розмір пенсії за цей же період складав 917,22 грн.

Свідок ОСОБА_9Г суду показала, що вона знає позивача зі свого 6-річного віку. Позивач та ОСОБА_4, яка доводилася їй рідною тіткою, разом проживали та вели спільне господарство приблизно з 1988 року. Разом вони будували гараж, душ, туалет, бетонували подвіря, копали яму, проводили воду, за спільні кошти в будинку робили перепланування. Ніяких протиріч та розбіжностей в питаннях ведення домашнього господарства між ними не було. Обоє вони хворіли, але тітка не завжди зверталася до лікарів. Вона відвідувала тітку з власної ініціативи. Ні її батько, ні тітка, яка є відповідачем -2 у даній справі, матеріальної підтримки ОСОБА_4 не надавали. Сестри, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_3 між собою не спілкувалися. Приходила до ОСОБА_4 в лікарню з власної ініціативу, коли вона хворіла.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що ОСОБА_4 знала, тому що вона доводилася їй рідною тіткою. ОСОБА_1 також знає, оскільки він разом багато років проживав з ОСОБА_4 однією сімєю, вели спільне господарство та мали спільний побут. Проживали вони разом до самої смерті тітки. З обома була в гарних стосунках. Крім того свідок показала, що матеріальну підтримку вона тітці ніколи не надавала, а її сестру ОСОБА_9 тітка з нею проживати не просила.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона знала ОСОБА_4 та знає ОСОБА_1, як сімю, які разом багато років проживали та вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона працює головою квартального комітету № 20 з 2000 року. ОСОБА_1 з ОСОБА_4 проживали більше 20 років по вул. Закарпатській та вона для нього була дружиною хоч офіційно шлюб вони не реєстрували. З ними ніхто більше не проживав. За час спільного проживання, вони добудували кімнату, побудували разом гараж, тобто все домоволодіння за час їх проживання збільшилося. Вони хворіли, але весь час доглядали один за одним, вони завжди були разом, він ходив в магазин, не рідко возив її машиною в лікарню.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що знає ОСОБА_1 з його сорокопятирічного віку коли він перейшов проживати до ОСОБА_4, це було більше 20 років тому. Офіційно шлюб вони не реєстрували, але проживали як чоловік та дружина, він отримував непогану заробітні плату, будували разом гараж, кухню, кімнату, коридор, провели газ та водопровід. ОСОБА_4 про нього дуже добре відгукувалася, вони доглядали один за одним, оскільки жили разом як чоловік та дружина. Інколи приходили до неї у гості племінники, якщо вони в будинку прибирали тог вона їм за це платила кошти. У них був спільним бюджет, він водив автомобіль в 2011 2012 роках, він часто возив її в лікарню, вона лежали в лікарні, він завжди її доглядав, у неї був високий тиск, він також інколи хворів та періодично лікувався. Коли вона померла ховала її його донька ОСОБА_7. В теперішній час він продовжує проживати в будинку та доглядати за будинком та собакою.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона є донькою ОСОБА_1, її батько з 1990 року проживав разом з ОСОБА_4 у цивільному шлюбі, доки вона не померла. Померла Мозкова 09.09.2014 року. Жили у цивільному шлюбі, розписані не були, проживали разом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство: мали курей, свиней, кіз тощо. Коли її дитині виповнився один рік, її батько прийшов до них додому разом з ОСОБА_4, це було у 1990 році, познайомив їх усіх з ОСОБА_4 та сказав, що вона для нього буде дружиною і він разом з нею буде проживати, її дитина відносилася до ОСОБА_4 як до бабусі, а вона сама до них відносилася як до батьків. Були випадки коли батько хворів та ОСОБА_4 зі свого боку приділяла йому увагу. В даний час він працює, доглядає за будинком, у якому він багато років спільно з ОСОБА_4 проживав. У період з 2010 по 2013 роки ОСОБА_4 серйозно хворіла та він за нею весь час доглядав, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги, вів господарство, готував їжу, ходив до магазину, вона на його догляд за нею ніколи не скаржилася. Коли вона померла, її племінниця отримала свідоцтво про смерть та отримала 2 пенсії на поховання, які віддали батькові на її ж поховання.

Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та пояснень представника відповідача -1, яка під час розгляду справи пояснила, що на протязі тривалого часу позивач дійсно проживав з ОСОБА_4 однією сімєю, чим визнала у цій частині позов, та не заперечувала той факт, що позивач у період спільного сімейного проживання з ОСОБА_4, як чоловік ОСОБА_4 виконував будівельні та ремонтні роботи у будинку, господарських будівлях та на подвірї, що суттєво вплинуло на загальну вартість будинку, тобто на протязі багатьох років надавав ОСОБА_4 матеріальну підтримку, а також з урахуванням показань свідків, які усі підтвердили факт спільного проживання позивача з ОСОБА_4, враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали з 1992 року разом, обоє хворіли, але як зазначила свідок ОСОБА_9 тітка не завжди зверталася до лікарів, разом з тим, нікого до себе проживати не запрошували, оскільки доглядали один за одним, перебуваючи у хворобливому стані, а саме маючи хворобу: трофічна язва лівої голені, що унеможливлювало їй тривалий час самостійно рухатися, атеросклеротичний кардіосклероз, ГБ П ст., ст. 3, риск 4, аортальний порок серця з преобладанием стеноза устья аорти, СН П А по левожелудочковому типу, отек легень, що стало причиною смерті ОСОБА_4, наявність достатньої пенсії позивача для надання ОСОБА_4 матеріальної підтримки, суд приходить до висновку, що позивач протягом тривалого часу опікувався ОСОБА_4, окрім витрат на будівельно ремонтні роботи у будинку, матеріально забезпечував ОСОБА_4, надавав іншу допомогу ОСОБА_4, у тому числі й фізичну, оскільки ОСОБА_4 через стан хвороби, перебуваючи у безпорадному стані не могла самостійно вести господарство та доглядати за собою, а відтак позов в частині визнання факту спільного проживання позивача з ОСОБА_4 однією сімєю та щодо зміни черговості одержання права на спадкування за законом та надання позивачу права на спадкування другої черги підлягає задоволенню.

Разом з тим, оцінюючи правильність обраного позивачем способу захисту права та з метою з`ясування характеру спірних правовідносин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання позивача спадкоємцем четвертої черги слід відмовити, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України обраний позивачем спосіб захисту свого права не передбачений.

Згідно п. п. 2 та 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, щодо перебування фізичної особи на утриманні, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати своє право на оформлення права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно ч 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено різні вимоги, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи добровільність часткового визнання відповідачем позову, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 174, 212-215, 218, 234-235, 256-259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з листопада 1992 року, по день смерті ОСОБА_4, яка померла 09 вересня 2014 року, за адресою: м. Кіровоград, вул. Закарпатська, буд. 16.

Змінити черговість одержання права на спадкування за законом та надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 09 вересня 2014 року, разом із спадкоємцями другої черги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко