АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_1 про припинення поруки, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором № 167/П/19/2008-840 від 22.05.2008 року в сумі: 163 449, 56 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок дев'ять доларів США 56 центів) та 226 516.11 (двісті двадцять шість тисяч п'ятсот шістнадцять грн. 11 коп.) гривень;

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», про припинення поруки та просив припинити поруку на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, у зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Код , МФО 380764, Рахунок № 8077) заборгованість за договором № 167/ П/19/2008-840 від 22.05.2008 року в сумі: 163 449, 56 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок дев'ять доларів США 56 центів) та 226 516.11 (двісті двадцять шість тисяч п'ятсот шістнадцять грн. 11 коп.) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Код , МФО 380764, Рахунок № 8077) витрати по сплаті судового збору в сумі 3654.00 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири грн.. 00 коп.) гривень

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_1 про припинення поруки - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний задовольнити в повному обсязі.

В скарзі вказувала на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам справи. Зазначила, що суд не вказав на підставі яких доказів дійшов висновку про наявність заборгованості. Розрахунок заборгованості зроблений позивачем є неналежним доказом розміру заборгованості. Скарга також містить доводи про безпідставне стягнення штрафу в сумі 105 577,93 грн., який був нарахований за ті ж самі порушення, що й пеня. Суд не зазначив в рішенні коли позивачем направлялась вимога про стягнення заборгованості. Крім того зазначила, що суд помилково не задовольнив зустрічний позов про припинення поруки та заборгованість стягнув в солідарному порядку, оскільки строк виконання основного зобов'язання закінчився після сплину 30 днів з дня направлення позивачем боржнику та поручителю вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту в червні 2009 року.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином 28.09.2015 року, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, приєднаними до справи .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зі змінами та доповненнями, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011року є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір 167/П/19/2008-840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання нерухомого майна (землі) на загальну суму 89582,92 доларів США під14,99% на рік, строком з 22.05.2008року по 12.05.2033 року.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Відповідно до договору поруки ОСОБА_2 поручився перед ПАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 167/П/19/2008-840 від 22.05.2008 року, а саме:

1) повернути кредит;

2) спалити відсотки за користування кредитними коштами;

3) сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором;

4) сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

При цьому ОСОБА_2 повинен виконати всі зобов'язання в тому ж порядку, який встановлений для ОСОБА_1 кредитним договором.

Станом на 01.07.2014 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 182 669, 46 (сто вісімдесят дві тисячі шістсот шістдесят дев'ять доларів США 46 центів) доларів США, в тому числі:

- непогашений кредит - 88 619, 36 (вісімдесят вісім тисяч шістсот дев'ятнадцять доларів США 36 центів) доларів США;

- несплачені відсотки - 74 830, 20 (сімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять доларів США 20 центів) доларів США;

- несплачена пеня за прострочення сплати кредиту - 10261,61 (десять тисяч двісті шістдесят один долар США 61 цент) доларів США.

- несплачений штраф за умовами договору - 8 958, 29 (вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім доларів США 29 центів) доларів США.

що за курсом Національного Банку України станом на 01.07.2014 року 1178,55 (одна тисяча сто сімдесят вісім грн. 55 коп.) гривень за 100 (сто) доларів США становить 2 152 850, 60 (два мільйона сто п'ятдесят дві тисячі вісімсот п'ятдесят грн.. 60 коп.) гривень, в тому числі:

- непогашений кредит - 1 044 423, 29 (один мільйон сорок чотири чотириста двадцять три грн. 29 коп.) грн.;

- несплачені відсотки - 881 911, 20 (вісімсот вісімдесят одна тисяча дев'ятсот одинадцять грн. 20 коп.) грн.;

- несплачена пеня за прострочення сплати кредиту - 120938, 18 (сто двадцять тисяч дев'ятсот тридцять вісім грн. 18 коп.) грн.;

- несплачений штраф за порушення умов договору - 105 577,93 (сто п'ять тисяч п'ятсот сімдесят сім грн. 93 коп.) гривень.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання з погашення заборгованості за кредитним договором на момент розгляду справи не виконали, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі, визначеному позивачем, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відмовляючи в задоволені зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що обставини на які позивач посилався, як на підставу припинення поруки, позивачем за зустрічним позовом доведені не були.

Виходячи з наявних у справі та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про наявність підстав для задоволення основного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність позивачем розміру заборгованості, яку стягнув суд є безпідставні та недоведені, оскільки відповідач на спростування розрахунку позивача ні до районного суду ні до апеляційного суду жодних доказів не подав, та не зазначив конкретні доводи, які б могли бути предметом перевірки в апеляційному суді на предмет правильності розрахунку заборгованості по кредиту та відсоткам.

Доводи скарги про те, що суд стягнув штраф та пеню за одні й ті ж порушення, колегія суддів відхиляє, оскільки вони є безпідставні.

Відповідно до п.п.5.1-5.3:

«У разі порушення Позичальником умов цільового використання Кредиту, визначеного п. 1.2. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 25% (двадцять п'ять) відсотків від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням.

У випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3. цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

У разі порушення Позичальником вимог п, 4.3. за виключенням п.п. 4.3.3., 4.3.4. цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок».

Вказані умови кредитного договору підписані сторонами, які погодились на такі умови та в установленому законом порядку не визнані недійсними (частково недійсними), їх аналіз свідчить, що стягнення штрафу та пені передбачено за різні порушення, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів штрафу та пені.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не задовольнив зустрічний позов про припинення поруки, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

З апеляційною скаргою на рішення суду звернувся не поручитель, а боржник, права якої ухваленням рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову про припинення поруки, не порушуються.

Крім того, відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту зустрічної позовної заяви (а.с. 47) вбачається, що , як на підставу припинення поруки позивач за зустрічним позовом посилався лише на одну обставину, що порука припинилась, так як кредитор не пред'явив позов до поручителя протягом шести місяців від настання строку основного зобов'язання.

Позовна заява не містила будь-яких посилань на те, що позивачем змінювався строк виконання основного зобов'язання, передбачений кредитним договором, який встановлений до 12 травня 2033 року.

Суду першої інстанції не надавались та до позовної заяви не долучались будь-які докази, які б підтверджували, що позивач змінив строк виконання основного зобов'язання.

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, та наданих сторонами доказів , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зустрічний позов не доведений, обставини на які позивач за зустрічним позовом посилався, як на підставу для припинення поруки, доведені не були.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що боржнику в 2009 році позивач надіслав вимогу про дострокове повернення кредиту, а тому строк виконання зобов'язань наступив після сплину 30 днів після отримання такої вимоги боржником, колегія суддів не може прийняти, виходячи з вимог ст. 303 ЦПК України, відповідно до якої під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено,а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, як в позові про припинення поруки позивач не посилався на зміну строку виконання основного зобов'язання в наслідок направлення вимог від 01 червня 2009 року, та вказані вимоги до суду першої інстанції позивачем за зустрічним позовом в якості доказів не подавались без поважних причин, такі нові докази, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України не можуть бути досліджені в апеляційному суді.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: