АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5958/15 Головуючий 1-ої інст.: Савченко Д.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Пилипчук Н.П.,

- Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Харківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, Харківський РВ ГУДМС України у Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Уточнивши позов, ОСОБА_3 посилався на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. На час звернення з позовом до суду, в належній йому квартирі зареєстровані: він з 04.04.1995 р. по теперішній час; ОСОБА_2 з 04.04.1995 р. по теперішній час; ОСОБА_5 з 10.11.2014 р. по теперішній час. Відповідачка є його рідною донькою та зареєстрована в квартирі на прохання її матері, тимчасово. Фактично, на момент її реєстрації за зазначеною адресою, відповідачка вже перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 та з 1994 року проживала з ним спільно за адресою: АДРЕСА_3, де і мешкає по теперішній час. В спірній квартирі ОСОБА_2 ніколи не проживала, особистих речей в ній не мала та з'являлася там іноді, лише в якості гості, коли приходила до батька. Відповідачці перешкоди у проживанні в цій квартирі ніхто не чинив. Тільки 10.02.2015 року відповідачка зареєструвала у спірній квартирі свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 Такі її дії направлені на створення штучних обмежень його прав щодо вільного розпорядження належним йому майном. Вважає, що у відповідачів не було і немає на цей час права користування жилим приміщенням у належній йому квартирі, а реєстрація їх за місцем проживання в цьому помешканні направлена на обмеження його права власності на зазначене майно. Просив усунути перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 та зняти відповідачів з реєстрації за місцем зазначеної адреси.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що іншого житла у власності вона не має. До того ж, на її думку, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт непроживання її з сином у спірній квартирі понад встановлені строки з неповажних причин.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 з 1995 року. В зазначеній квартирі зареєстровані : він, його дочка ОСОБА_2 з 04.04.1995 року; ОСОБА_5 з 10.11.2014 року; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.11.2014 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 10.02.2015 року, тоб-то, вже після звернення позивача з даним позовом до суду. Той факт, що ОСОБА_2 ніколи не проживала в спірній квартирі підтверджується актами, складеним сусідами від 05.11.2014 року, 09.03,2015 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мешкають в АДРЕСА_3, що вбачається з інформації директора гімназії, де навчається дитина. Крім того, медична документація про стан здоров'я дитини надана з Люботинської міської центральної лікарні.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 до 2015 року зверталася з будь-якими заявами до правоохоронних органів або до суду щодо порушення її права в користуванні жилим приміщенням, або у неї були якісь інші поважні причини не проживати в спірній квартирі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В даному випадку, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були відсутні в даній квартирі понад один рік без поважних причин.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий - Судді: