Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 Справа №607/7987/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, посилаючись на те, що 13 травня 2014 року о 23 год. 40 хв., перебуваючи у громадському місці, у дворі будинку №5, що по вул. Бережанська в м. Тернополі та побачивши автомобіль НОМЕР_1, який був припаркований у дворі вказаного будинку, обвинувачений ОСОБА_2, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій та відпочинок громадян та дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, діючи з особливою зухвалістю, що виразилось у пошкодженні майна, безпричинно наніс декілька ударів кулаками обох рук та ногами по автомобілі НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 10 593 грн. 35 коп. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. До сьогоднішнього дня матеріальна шкода ОСОБА_1 не відшкодована. Крім цього, внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, позивачу була завдана і моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобіля, порушення стосунків в сімї через позичені грошові під відсоток на ремонт, яку він оцінює у 7 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив та суду пояснив під час досудового слідства, слідчим органу МВС було призначено автотоварознавчу експертизу та виконано її спеціалістами НДКЦ УМВС України в Тернопільській області. Під час розгляду кримінального провадження у Тернопільському міськрайонному суді, ОСОБА_2 був ознайомлений із експертним висновком, згідно якого суму матеріальних збитків визначено в розмірі 10 593,35 грн., з чим він не погоджується. Ні під час досудового слідства, ні перед початком розгляду справи по суті ОСОБА_1 цивільного позову, як потерпілий, не заявляв та з проханням компенсувати завдану йому матеріальну шкоду до ОСОБА_2 не звертався. Вироку суду від 16.10.2014 року ОСОБА_1 не оскаржував, а тому із обраною ОСОБА_2 мірою покарання погодився, вважає, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до засудженого не мав.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 041773, виданого 23.05.2013 року ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «SUBARU FORESTER» державний номерний знак НОМЕР_2.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 01 рік та 06 місяців. відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, вставивши йому 01 рік іспитового строку та покладено на нього обовязки згідно ст.76 КК України.

Як вбачається із вказаного вироку суду, «…13 травня 2014 року о 23 год. 40 хв., перебуваючи у громадському місці, у дворі будинку №5, що по вул. Бережанська в м. Тернополі та побачивши автомобіль НОМЕР_1, який був припаркований у дворі вказаного будинку, обвинувачений ОСОБА_2, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій та відпочинок громадян та дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, діючи з особливою зухвалістю, що виразилось у пошкодженні майна, безпричинно наніс декілька ударів кулаками обох рук та ногами по автомобілі НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 10 593 грн. 35 коп…»

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0001284 стосовно ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оглянутих у судовому засіданні, а саме висновку експерта №7-11/14 від 21.05.2014 року (а.с.51-56), сума матеріальних збитків, що була завдана внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_1, може становити 10 593,35 грн.

Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2015 року за клопотанням представника відповідача призначено у даній справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено фахівцям Львівського НДІСЕ.

10.09.2015 року на адресу суду надійшло клопотання судових експертів Львівського НДІСЕ, адресоване ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про проведення оплати призначеної експертизи та представлення додаткових матеріалів.

Однак, у судовому засіданні представник відповідача відмовився проводити оплату призначеної судом вказаної експертизи та виконувати клопотання експерта щодо представлення додаткових матеріалів, оскільки на даний час не наполягає на її проведенні.

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача, як потерпілого від кримінального правопорушення, щодо відшкодування завданої йому матеріальної шкоди на суму 10 593,35 грн., підставні та підлягають до задоволення.

Також, в своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 7 000 грн. завданої йому моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобіля, порушення стосунків в сімї через позичені грошові кошти під відсоток на ремонт транспортного засобу.

Відповідно до розяснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Позивачем ОСОБА_1 не представлено суду доказів, які б підтверджували заподіяння йому діями ОСОБА_2 моральних страждань. Тому, суд вважає, що в цій частині позову йому слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.1166, 1167, 1168, 1192, 1195 ЦК України, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 593 (десять тисяч пятсот девяносто три) грн. 35 коп. заподіяних матеріальних збитків внаслідок вчинення злочину.

В частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5