Справа № 462/5455/15 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6680/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту безперервності трудового стажу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 11 серпня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту безперервності трудового стажу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник ОСОБА_3 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою, винесена з порушенням норм цивільного законодавства, відповідно підлягає скасуванню.

Зазначає, що до 2014 року він на постійній основі проживав за місцем своєї реєстрації у власному будинку АДРЕСА_1, там і працював. Через проведення антитерористичної операції змушений був покинути місце свого проживання та у встановленому законом порядку був зареєстрований в якості «переміщеної особи», а саме у м.Львів. Покидаючи окуповану територію, як священик УПЦ КП, заявник не мав змоги взяти з собою свої особові документи, оскільки робив цей виїзд з АТО як слухач духовного закладу. Через військові дії на сході України, оригінали документів про трудовий стаж, як стало йому відомо через рік, фактично втрачено. Звернення до відповідних архівів та установ є односторонніми, оскільки установи в переважній своїй більшості, знаходяться в зоні АТО або в Російській Федерації, а тому отримати архівні довідки не завжди можливо.

05 липня 2015 року він досягнув пенсійного віку, але через військові дії на сході України не має можливості повернути собі трудову книжку, яка залишилася в зоні АТО. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у відкритті провадження.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 11 серпня 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з метою реалізації заяви щодо встановлення фактів безперервності трудового стажу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із п. 4 ст. 293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Стаття 122 ЦПК України регламентує дії судді при вирішенні питання відкриття провадження у справі. Про відкриття провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту безперервності трудового стажу. В заяві заявник просив встановити факт безперервності трудового стажу в період звільнення з роботи у котельному цеху Миронівської ГРЕС з причин призову на військову строкову службу та її проходження з 06 травня 1974 року по 12 травня 1976 року, час після армійської праці на Краснолуцькому заводі будівельних конструкцій і металообробки комбінату «Ворошиловградтяжстрой» з 04 листопада 1977 року по 30 листопада 1978 року та факт безперервності загального стажу за час підготовки на підготовчому денному відділенні Київського інституту інженерів цивільної авіації з 01 грудня 1978 року по 30 серпня 1979 року. Встановлення даного факту необхідно заявнику для призначення пенсії, а без документів, які б підтвердили стаж роботи, таке призначення неможливе.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх

встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити

загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має

юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням

спору про право.

Згідно п. 2 цієї Постанови при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема:

- відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній,

затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 ( 637-93-п ), якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу.

Пункт 3 цієї Постанови передбачає, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ЦПК України для заяв в порядку окремого провадження. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 139 ЦПКпостановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя

постановляє мотивовану ухвалу.

У кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено закриває провадження в ній .

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що законодавством встановлено певний позасудовий порядок вирішення такого питання. Докази про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, до матеріалів заяви не подані. В самій заяві не вказано за участі якої заінтересованої особи слід розглядати дану справу.

В той же час, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і колегія суддів,прийшов до вірного висновку про наявність спору про право, зокрема щодо обрахування трудового стажу для призначення пенсії за віком, що слід вирішувати в порядку позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За приписами ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз»яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає що суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав на підтвердження незаконності ухвали, висновків суду не спростовують, а тому не приймаються до уваги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального закону, а відтак, підстави для її скасування відсутні. Тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2015 року слід залишити без змін, роз»яснивши заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, ст. 307 ч. 2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І