Справа№ 311/2908/15-ц
Провадження№ 2/311/964/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Кочевої І.В., при секретарі Кириченко О.В., за участю представника відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу культури та туризму Василівської РДА Запорізької області, начальника відділу культури і туризму Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення атестаційної комісії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 07 серпня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою, яку в порядку ст.31 ЦПК України уточнювала (а.с.104-107). Ухвалою суду начальника відділу культури та туризму Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_3, яку позивачка вказувала як третю особу, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача за клопотанням позивачки, у звязку з тим, що до ОСОБА_4 заявлено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Позивачка просить визнати незаконним рішення атестаційної комісії від 21 грудня 2012 року та стягнути на її користь з начальника відділу культури та туризму Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_3 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка працювала на посаді завідуючої клубом Златопільського сільського клубу. 21 грудня 2012 року була проведена атестація клубних працівників, на якій було винесено рішення атестаційною комісією про те, що вона не відповідає займаній посаді, тому її повинні були звільнити з роботи протягом 2 місяців. Вона зверталася до всіх інстанцій, проте коли її не звільнили, та вона лишилася працювати на своїй посаді, припинила свої звернення в усі інстанції, вважаючи що її переатестують. У 2015 році її незаконно звільнили, це звільнення вона оскаржувала в суді.

Її звернення з позовом про визнання незаконним рішення атестаційної комісії від 21 грудня 2012 року викликано тим, що вона не може бути поновлена на роботі, оскільки не відповідає займаній посаді на що вказувала начальник відділу культури та туризму Василівської РДА у відповідях на її звернення.

Рішення атестаційної комісії від 21 грудня 2012 року вважає незаконним у звязку з порушенням положень ст.43 Конституції України та Закону України «Про професійний розвиток працівників» з наступних підстав:

-при формуванні складу атестаційної комісії було порушено вимоги ч.6 ст.11 Закону України «Про професійний розвиток працівників», відповідно до якої безпосередній керівник працівника, який атестується, не може бути членом атестаційної комісії; члени атестаційної комісії: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є членами однієї сім`ї.

-були порушені строки попередження її про проведення атестації; характеристика,

-що була складена на неї була складена не за два тижні до атестації, а за три дні 19 грудня 2012 року; позивачка не була вчасно ознайомлена з характеристикою, що позбавило її можливості оскаржити характеристику у комісії по трудовим спорам. З характеристикою вона була ознайомлена за 5 хвилин до початку її атестації;

-про результати атестації позивачку було повідомлено не протягом 3-х днів, а через 13 днів 02 січня 2013 року, що видно з її заяви про надання відпустки. Запис на атестаційному листі про незгоду з рішенням вона робила сама, проте дата ознайомлення 21 грудня 2012 року написана не нею, що видно якщо порівняти атестаційні листи за 2007 та 2012 роки;

-за результатами прийнятого рішення атестаційною комісією їй не було надано жодних рекомендацій, чим було порушено ч.3 ст.13 Закону України «Про професійний розвиток працівників»;

-під час проведення атестації позивачці було задано лише два питання, а в подальшому її «виховували»;

-з усіх атестованих працівників була не атестована лише позивачка, хоча має освіту та 20 років стажу; працівники яких атестували необхідної освіти не мали, що також є порушенням закону.

Коли позивачка дізналася про не атестацію та пропуск строків на переатестацію, вона зверталася з заявами про злочин до органів прокуратури, але оскільки лишилася працювати, припинила свої звернення. В теперішній час, коли почалася бюджетна реформа, її обманним шляхом вирішити звільнити з роботи та не прийняти на посаду, яку вона обіймала, у звязку з невідповідністю посаді, вона згадала, що не отримувала постанови за результатами її звернень з заявами про злочини, звернулася до слідчого та отримала постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, позивачка вказала, що з 2005 року її намагалися звільнити з роботи та закрити клуб, в якому вона працювала. Після смерті її батька у 2009 році щодо неї з боку депутата сільської ради , а потім сільського голови і начальника відділу культури та туризму ОСОБА_3 почалися переслідування, її незаконно звільнили з роботи у 2015 році, на її посаду призначили іншого працівника.

Позивачка не згодна з рішенням атестаційної комісії щодо невідповідності її займаній посаді, бо вона має відповідну освіту. Внаслідок не атестації вона і її сім`я постраждала як матеріально, так і морально, тому вона вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди.

У судовому засідання позивачка свої вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Крім того, суду пояснила, що до серпня 2015 року вона не оскаржувала у судовому порядку рішення атестаційної комісій від 21 грудня 2012 року, оскільки зверталася до інших інстанцій, в міліцію та прокуратуру з цього приводу. Також причиною її звернення до суду з цією позовною заявою є те, що вона лишилася без роботи та заробітку, тоді як має боргові зобовязання перед банками, їй та членам її сім`ї не має на що жити, тому їй потрібна робота.

Представник відповідача відділу культури та туризму Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_1 проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_3 начальник культури та туризму Василівської РДА Запорізької області суду надала письмові заперечення проти позовних вимог (а.с.32-39) та просила відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді завідуючої Златопільським сільським клубом, що не оспорюється представником відповідача та відповідачем ОСОБА_3 що крім того , підтверджено: подяками, грамотами і дипломами (а.с.7-10); копіями рішень: апеляційного суду Запорізької області від 16 серпня 2012 року про поновлення позивачки на роботі (а.с.115), Василівського районного суду від 25 травня 2015 року про відмову у поновленні на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.116-119), ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2015 року про залишення рішення суду першої інстанції без змін (а.с.120-122).

Законом України «Про професійний розвиток працівників», який визначає правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників, зокрема розділом Ш (ст.ст.11-14), передбачено порядок організації та проведення атестації працівників. Посада завідуючого сільським клубом підпадає під дію цього закону щодо проведення атестації.

Відповідно до положень ст.11 цього закону (ч.4-12) атестація проводиться за рішенням роботодавця, яким затверджуються положення про проведення атестації, склад атестаційної комісії, графік проведення атестації. Інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення. Атестаційна комісія формується з висококваліфікованих фахівців та представника виборного органу первинної профспілкової організації. Безпосередній керівник працівника, який підлягає атестації, не може бути членом атестаційної комісії. Атестація працівника проводиться тільки в його присутності. На кожного працівника, який підлягає атестації, безпосередній керівник складає характеристику, що подається атестаційній комісії після ознайомлення з нею працівника, але не пізніше ніж за тиждень до атестації. Не допускається проведення оцінки професійного рівня та кваліфікації працівника за ознаками, що безпосередньо не повязані з виконуваною роботою. Рішення атестаційної комісії приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Рішення атестаційної комісії доводиться до відома працівника та роботодавця протягом трьох днів після його прийняття.

Ст.13 ч.1, 3, 4 цього ж Закону передбачено , атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. У разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі. У разі відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, що відповідає його кваліфікаційному рівню, або від професійного навчання за рахунок коштів роботодавця роботодавець за результатами атестації має право звільнити працівника відповідно до Кодексу законів про працю України. Результати атестації можуть бути оскаржені працівником у порядку, встановленому законодавством.

ОСОБА_2 за посадою (а.с.40) підлягала атестації, відповідно до положень вказаного закону.

Крім того, наказом міністерства культури і туризму України від 16 липня 2007 року №44 було затверджено «Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури», яке станом на 21 грудня 2012 року діяло в редакції від 15 жовтня 2010 року. Після проведення атестації ОСОБА_2 в цей наказ були внесені зміни в редакції від 30 липня 2013 року, проте останні зміни редакції Положення до правовідносин, що склалися між сторонами застосуванню не підлягають. Відповідно до редакції цього Положення, чинної на час проведення атестації ОСОБА_2

Атестація ОСОБА_2 проводилася 21 грудня 2007 року, за результатами якої вона була визнана такою, що відповідає займаній посаді (а.с.11).

10 січня 2010 року наказом №16-осн. було затверджено склад районної атестаційної комісії (а.с.49).

На підставі наказу начальника відділу культури та туризму Василівської РДА Запорізької області від 05 листопада 2012 року №54-осн.(а.с.41) було призначено чергову атестацію працівників галузі культури, в тому числі клубних установ району на 21 грудня 2013 року.

Для проведення атестації були погоджені питання на атестацію клубних працівників (а.с.43). 31 жовтня 2012 року було проведено семінар клубних працівників району, в тому числі за участю ОСОБА_2В.(а.с.44-45), питання про проведення чергової атестації були доведена до відома працівників клубних закладів.

21 грудня 2012 року була проведена атестація завідуючої Златопільським сільським клубом ОСОБА_2 (а.с.10 зв.сторона), приймалася до уваги інформації про роботу та заходи у Златопільському сільському клубі (а.с.50), звіти про діяльність клубу (а.с.51-54). За результатами атестації позивачка визнана такою, що не відповідає займаній посаді. Відповідно до наказу №62-осн. від 29 грудня 2012 року відділу культури і туризму Василівської РДА Запорізької області (а.с.55-56) було затверджено результати атестації, ОСОБА_2 атестована з оцінкою «не відповідає займаній посаді». З прослуханого судом звукозапису засідання атестаційної комісії, який було надано позивачкою (а.с.93-97), та який вона здійснювала на особистий диктофон, вбачається його відповідність змісту протоколу засідання атестаційної комісії (а.с.46- 48)

Відповідно до характеристики позивачки з місця роботи (а.с.13) від 19 грудня 2012 року, вона характеризується як недобросовісний працівник, яка має професійні знання на належному рівні; відомостей про ознайомлення ОСОБА_2 з характеристикою, наданою її безпосереднім керівником, яким був сільський голова ОСОБА_7 на характеристиці не має і в матеріалах справи вони відсутні.

Виходячи зі змісту атестаційного листа 21 грудня 2012 року рекомендації атестаційної комісії були відсутні, що не відповідає вимогам ст.13 Закону України «Про професійний розвиток працівників». Не ознайомлення ОСОБА_2 з характеристикою на неї не пізніше ніж за тиждень до атестації не відповідає положенням ст.11 Закону України «Про професійний розвиток працівників».

В атестаційному листі від 12 грудня 2012 року є запис про те, що ОСОБА_2 з характеристикою не згодна та виконує свою роботу, є її підпис про ознайомлення з атестаційним листом, що відповідало положенню п.4.11 Наказу Мінкультури від 16 липня 2007 року №44. Доводи позивачки про порушення порядку та строків її ознайомлення з рішенням атестаційної комісії є необґрунтованими та помилковими, оскільки вона посилалася на редакцію вказаного пункту Постанови №44 від 16 липня 2007 року в редакції, що набула чинності після внесення змін до цього наказу - 13 червня 2013 року. Доводи позивачки про те, що вона не була ознайомлена з рішенням атестаційної комісії, підписала атестаційний лист і була з ним ознайомлена лише у січні 2013 року належними та допустимими доказами по справі не доведені.

Доводи позивачки про неналежний склад атестаційної комісії також належними та допустимими доказами у справі не доведені. Її заяви до міліції та прокуратури щодо злочинних, на думку позивачки, дій Скельківського сільського голови, депутата сільської ради та начальника відділу культури і туризму Василівської РДА ОСОБА_3, постанова слідчого від 20 лютого 2013 року про закриття кримінального провадження, яка не оскаржувалася та не скасована у порядку, встановленому КПК України; листування щодо звернень ОСОБА_2 та статті у засобах

масової інформації, акт про нещасний випадок на виробництві (а.с.15-26, 62-71, 84, 87, -92, 129, 131-147) не є належними доказами по заявленим вимогам позивачки. ЇЇ доводи щодо пропуску строку звернення до суду для вирішення трудового спору з приводу атестації її як працівника, проведеної 21 грудня 2012 року, обґрунтовані зверненнями до міліції і прокуратури і до «всіх інстанцій» не є поважними причинами та підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки, як видно з наявних у справі судових рішень, ОСОБА_2 у лютому 2012 року вперше зверталася до суду з позовом щодо вирішення трудового спору та вже тоді мала змогу оскаржити рішення атестаційної комісії. Таким чином, підстав для задоволення вимог позивачки щодо визнання незаконним рішення атестаційної комісії від 21 грудня 2012 року не має у звязку з пропуском строку звернення до суду для вирішення цього спору та відсутністю підстав для його поновлення.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення на її користь 20 000 грн. моральної шкоди з начальника відділу культури і туризму Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Ст.23 ч.1,2 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи…

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст..1167 ЦК України. Зокрема моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Надані позивачкою виписки з медичних карт стаціонарного хворого, з яких вбачається, що вона проходила стаціонарне лікування у квітні та липня 2015 року з приводу наслідків ЧМТ, яка мала місце у 2010 році (а.с.85-86) не є належними доказами по заявленим позивачкою вимогам по цій цивільній справі.

Будь яких належних та допустимих доказів того, що посадова особа начальник відділу культури і туризму Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_3, завдала моральної шкоди ОСОБА_2 як працівнику шляхом порушення її законних прав при проведенні атестації 21 грудня 2012 року, що призвело б до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя; завдала фізичного болю чи страждань, яких позивачка у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; завдала душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи…- суду не надано.

Обґрунтування позивачкою вимог про стягнення моральної шкоди та розміру відшкодування шкоди її матеріальним становищем та потребою в грошах для погашення її боргових зобовязань перед банками, вирішення матеріальних проблем сім`ї не є підставою для задоволення вимог позивачки.

Таким чином, підстав для задоволення позовної заяви суд не вбачає.

Судові витрати, відповідно до положень ст..88 ЦПК України, закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подачі позову до суду, суд покладає на відповідачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 232, 233, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про професійний розвиток працівників», наказом

міністерства культури і туризму України від 16 липня 2007 року №44 було затверджено «Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів галузі культури» зі змінами, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57-60, 82, 208, 209, 214 -215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8