Справа № 730/802/15-ц Провадження № 22-ц/795/2159/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Луговець О. А. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Скрипки А.А., Хромець Н.С.
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:представника позивача Козака І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2015 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» до ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Борзнянська районна державна адміністрація Чернігівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Головеньківське Плюс», ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог СТОВ «Головеньківське» до ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням представник СТОВ «Головеньківське» звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за СТОВ «Головеньківське» право власності на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 0,107825% на земельну ділянку під артезіанською свердловиною АДРЕСА_1, загальною площею 288 кв.м., категорія земель: землі сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), цільове призначення: для надання послуг в сільському господарстві; на земельну ділянку під артезіанською свердловиноюАДРЕСА_2 загальною площею 225 кв.м., категорія земель: землі сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), цільове призначення: для надання послуг в сільському господарстві; на земельну ділянку під артезіанською свердловиною АДРЕСА_3 загальною площею 224 кв.м., категорія земель: землі сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), цільове призначення: для надання послуг в сільському господарстві; на земельну ділянку під артезіанською свердловиною АДРЕСА_4, загальною площею 160 кв.м., категорія земель: землі сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), цільове призначення: для надання послуг в сільському господарстві.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переказу обґрунтування позовних вимог та обставин справи. Апелянт вважає, що суд, виносячи рішення в даній справі, неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки є невідповідними обставинам справи, що в сукупності з неправильним застосуванням норм матеріального права призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Апелянт вказує, що судом безпідставно зазначено, що земельні ділянки під артезіанськими свердловинами не можуть бути віднесені до об'єктів права власності, оскільки вони не є зареєстрованими і на них відсутні будь-які правоустановчі документи у попередніх власників, оскільки набуття права власності на земельні ділянки діючим станом на 28 березня 2003 року законодавством України не пов'язувалось з державною реєстрацією самої земельної ділянки, а пов'язувалось з державною реєстрацією документа, який посвідчує право власності тобто державного акта. Зазначає, що попередній власник КСП мав правоустановчий документа на спірні чотири земельні ділянки під нерухомим майном - господарськими будівлями і дворами, загальною площею 39,4 га, які включали в себе і земельні ділянки під артезіанськими свердловинами загальною площею 0,0897 га.

Також апелянт вважає, що невірним є твердження суду в рішенні про те, що земельні ділянки під артезіанськими свердловинами не можуть бути віднесені до об'єктів права власності, оскільки вони не мають меж, не містять визначених щодо них прав, оскільки позивач надав суду кадастрові плани земельних ділянок під артезіанськими свердловинами, де вказано межі земельних ділянок, їх місце розташування, площу та надано обґрунтування розміру цих земельних ділянок. Зазначає, що земельні ділянки із артезіанськими свердловинами є частинами земельних ділянок права щодо яких встановлені державним актом на право колективної власності на землю НОМЕР_1 від 30 листопада 1995 року, який був виданий КСП на підставі розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Крім того, апелянт вважає, що суд не виконав завдання, яке полягало у встановленні права позивача або інших осіб щодо земельних ділянок під нерухомим майном - артезіанськими свердловинами, та прийшов до висновку, що спірні земельні ділянки не містять визначених щодо них прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову СТОВ «Головеньківське», суд першої інстанції виходив з того, що спірні земельні ділянки не можуть бути віднесені до об'єктів права власності, так як вони не мають установлених меж, не містять визначених щодо них прав, не зареєстровані і на них відсутні будь-які правоустановлюючі документи у попередніх власників розміщеного на цих землях нерухомого майна. Підтвердженням цьому є й та обставина, що позивач просить визнати право власності лише на ідеальну частку земельних ділянок без виділення її в натурі. Також суд зазначив, що виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності на відповідну земельну ділянку, так як воно повинно бути оформлено в порядку, передбаченому ст.ст.125, 126 ЗК України.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

За правилами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено на підтверджується матеріалами справи, що на підставі розпорядження Борзнянської райдержадміністрації №62 від 30 листопада 1995 року КСП «Племзавод «Головеньківський» згідно державного акта на право колективної власності на землю НОМЕР_1 від 30 листопада 1995 року (сам правовстановлюючий документ не зберігся) отримало у колективну власність для сільськогосподарського використання 3856,0 га земель, в тому числі: 3648,7 га - сільськогосподарських угідь та 207,3 га - інших угідь, з них 63,6 га - земель під господарськими будівлями і дворами.

На підставі розпорядження Борзнянської РДА №47 від 28 лютого 2000 року КСП «Племзавод «Головеньківський» було перетворено в СТОВ «Головеньківське» (а.с.34 т.1). В процесі реорганізації даного КСП його члени отримали земельні та майнові паї, де частка відповідача ОСОБА_6 у пайовому фонді майна реорганізованого КСП складає 0,107825% (в сумарному виразі 2198 грн.).

В подальшому, відповідно до рішення зборів колишніх членів КСП (протокол №2 від 18 лютого 2003 року, а.с.47-49 т.1) та рішення зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП (протокол №3 від 28 березня 2003 року, а.с.50-52 т.1) всі колишні члени КСП-співвласники майна 28 березня 2003 року уклали між собою договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, а також за договором купівлі-продажу в розстрочку від 28 березня 2003 року передали вказане майно у власність СТОВ «Головеньківське». До переліку зазначеного майна входять і чотири артезіанські свердловини, що знаходяться на території Головеньківської сільської ради, правоустановлюючі документи на які СТОВ «Головеньківське» оформило у серпні 2012 року (а.с.53-54 т.1).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_6 та інші колишні члени КСП - співвласники майна не оформляли та не зареєстрували право власності чи право користування (оренди) на земельні ділянки під отриманими від КСП об'єктами нерухомого майна, в тому числі артезіанськими свердловинами, й у них відсутні правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до п.«б» ч.2 ст.22 ЗК України землі під господарськими будівлями і дворами належать до несільськогосподарських угідь, в зв'язку з чим, згідно з п.1 Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» не підлягають паюванню.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За приписами ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших Законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Наведене свідчить, що в зв'язку зі змінами в земельному законодавстві колективна власність на землю КСП «Племзавод «Головеньківський», набута згідно державного акта НОМЕР_1 від 30 листопада 1995 року, повинна була на підставі рішення зборів колишніх членів КСП-співвласників паїв трансформуватися в одну з існуючих форм, але цього не було зроблено.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств,у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств,а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно із п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Земельна ділянка являє собою частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ст. 79 ЗК України).

Враховуючи, що придбання СТОВ «Головеньківське» земельних ділянок без зазначення в них найменування майна, його площі, місцезнаходження не є підставою для набуття позивачем права власності на майно, а надані ним документи не свідчать про право власності на майно і не підтверджують передачу СТОВ «Головеньківське» артезіанських свердловин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на предмет спору.

Так, суд вірно проаналізував приписи ст.ст.120, 125 ЗК України у їх взаємозв'язку, Верховний Суд України в своїй постанові від 11 лютого 2015 року (справа №6-2цс15) погодився, та зазначив, що й при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки, у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Крім того, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів щодо порушення прав чи інтересів позивача або створення відповідачем ОСОБА_6 перешкод у здійсненні СТОВ «Головеньківське» права користування чи розпоряджання земельними ділянками, викладених у позовній заяві, позивачем у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не було надано.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Головеньківське» відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: