Справа № 486/944/15-ц
Провадження № 2/486/491/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого -судді - Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак матеріальну допомогу на його утримання надає в незначних розмірах та нерегулярно, хоча є працездатним, платоспроможним, працює в Іраку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 5000 гривень щомісячно, з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі (а. с. № 24).

Представник відповідача надала до суду заперечення проти позовних вимог позивача, в яких зазначила, що позов визнає частково та просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки він не має постійного місця роботи та джерела доходу. Щодо зазначеного позивачем його місця роботи за кордоном є неправдою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є матірю відповідача, пояснила, що у вересні 2014 року повідомила позивачу про те, що її син, тобто відповідач незабаром буде працювати в Іраку та покращить матеріальне становище. Така інформація завідомо була неправдивою та надана для того, щоб сторони примирилися. Після того її син сам повідомив позивачу про те, що до Іраку на роботу їхати не збирався. В теперішній час відповідач працює на території Російської Федерації, де саме, вона достоіменно не знає, але їй відомо із розмов сина по телефону, що заробітна плата останнього є невеликою, так як він працює в Росії нелегально. Також їй відомо про те, що відповідач постійно піклується дитиною та добровільно їй матеріально допомагає, висилаючи відповідні кошти. Відповідач не має постійного місця роботи та постійного джерела доходу.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 30.04.2010 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №82, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.07.2013 р. розірвано, рішення суду набрало законної сили 17 серпня 2013 року (а. с. № 8).

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. № 7).

Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає позивачу нерегулярно, що підтверджується квитанціями (а.с. № 27-28).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак з урахуванням обставини, зазначених у ст. 182 СК України.

Вислухавши представника відповідача, свідка, враховуючи позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, але надає допомогу на її утримання нерегулярно, чим порушує свій обов'язок як батька утримувати сина до досягнення ним повноліття, встановлений ст. 182 СК України.

У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Керуючись ст.ст. 180,181,182,183,184,191 СК України, ст.ст. 3,10,11,57,60,88,179,212-215, 218,367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 09 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок отримувач Держбюджет м. Южноукраїнська, код платежу 22030001, Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), р/р 010, МФО 826013, , банк ГУ ДСКУ у Миколаївській області.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_7