У Х В А Л А

9 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») 75 891,98 доларів США заборгованості за кредитним договором, що було еквівалентно 973 388 грн 86 коп. за офіційним курсом НБ України станом на 12 серпня 2014 року, 973 388 грн 86 коп. пені за прострочення виконання зобов'язання та 3 654 грн судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 642 грн, а на користь держави 3 012 грн судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині, що залишена без змін рішенням суду апеляційної інстанції та рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 212 та 88 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на рішення колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2009 року, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада та 19 грудня 2012 року, 25 вересня та 25 грудня 2013 року, 19 листопада 2014 року, 21 січня, 9 квітня та 15 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що відступлення права вимоги публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») за договором про надання кредиту за кредитним договором № ML-008/119/2008 від 25 березня 2008 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відбулося на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 2 липня 2013 року у відповідності до вимог статей 512 - 514, 516, 517, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України.

Так, позивачем було надано докази, які належним чином завірені та підтверджують, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором ML-008/119/2008 від 25 березня 2008 року: актом приймання-передачі кредитного портфелю від 2 липня 2013 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», сторони підтвердили, що продавець передав, а покупець прийняв кредитний портфель.

Ураховуючи вищенаведене ТОВ «ОТП Факторинг Україна», одержавши право вимоги за вказаним кредитним договором, набуло права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права вимоги, що виникнуть після відступлення права вимоги, зокрема і право нараховувати проценти за користування кредитом та нараховувати штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору.

До того ж разом з поданням позовної заяви був залучений розширений розрахунок заборгованості та 12 серпня 2014 року до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій також містився розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, відповідно до платіжних доручень позивач сплатив судовий збір у розмірі 429 грн та 213 грн Тому у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України зазначена сума судового збору (642 грн) підлягала стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача. Але, сума судового збору у розмірі 3012 грн не була стягнута з відповідача на користь позивача, а на користь держави, оскільки вказаний судовий збір був сплачений позивачем 7 грудня 2011 року у зв'язку з подачею позову до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 016/223/2008 і до даної справи не мав жодного відношення.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року, 25 вересня та 25 грудня 2013 року, 19 листопада 2014 року, 9 квітня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

В рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2009 року, що надана заявником як приклад, установлено, що при частковому задоволенні позовних вимог з відповідача було стягнуто на користь позивача понесені ним витрати в повному обсязі, а не пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що, установивши у процесі розгляду справи, що позивачем неправильно сплачено судовий збір, суд не позбавлений саме права або надати строк позивачу для усунення вказаного недоліку, або вирішити вказане питання при ухваленні рішення, застосувавши статтю 88 ЦПК України.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року, що надана заявником як приклад, указано, що передачу невиконаних грошових зобов'язань відповідачів позивач підтвердив витягом з реєстру позичальників до договору відступлення прав вимоги, який завірено аналітиком юридичної особи, а не уповноваженою на те особою, також не можна було визначити на яку суму юридична особа отримала право вимоги за договором відступлення права вимоги.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що позивач повідомив суд апеляційної інстанції, що не може надати нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за іпотечним договором та повний розрахунок боргу з рахуванням часткової його сплати.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, встановлена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук