АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Наконечної Альони Вікторівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року,

встановила:

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договорами банківського вкладу, пеню, індекс інфляції та 3% річних, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено договори банківського вкладу, з метою отримання належних йому грошових коштів позивач звертався до відповідача із заявами про розірвання договорів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти за договорами банківського вкладу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 17 липня 2007 року між ним та ПАТ «КБ «Приват Банк»було укладено договір банківського вкладу № SАМDN1229, згідно якого сума вкладу складає 3 000 Євро, зі строком повернення вкладу 17 липня 2008 року та сплатою 7,7 % річних, а 18 листопада 2013 року - договори банківського вкладу № SАМDN0525 та № АМDN0723, згідно яких сума вкладів складає відповідно 34 517,84 дол. США та 30 456, 91 дол. США зі строком повернення вкладів 18 лютого 2014 року та сплатою 6,5 % річних. Позивач зазначав, що навесні 2014 року функціонування банківських відділень ПАТ КБ «Приват банк» на території АР Крим було припинено, а його рахунки заблоковано. З метою отримання належних позивачу грошових коштів він звернувся до відповідача із заявами про розірвання договорів, вимоги яких виконано не було у зв'язку з чим позивач просив також стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції , 3% річних та пені.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SАМDN1229 від 17 липня 2007 року в розмірі 3 255, 61 Євро, що становить 82 008 грн. 82 коп., грошові кошти за договором банківського вкладу № SАМDN0525 від 18 листопада 2013 року в розмірі 97 056, 08 дол. США, що становить 819 680 грн. 49 коп. та грошові кошти за договором банківського вкладу № АМDN0723від 18 листопада 2013 року в розмірі 32 696, 53 дол. США, що становить 723 247 грн. 24 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сум заборгованості за договорами банківських вкладів з урахування 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у поверненні банківських вкладів. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.15, 16, 509, 526, 625, 633, 1058, 1060, 1061, 1066, 1068 ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між сторонами було укладено договори банківського вкладу, на підставі яких позивачем було внесено в касу відповідача визначені договорами суми грошових коштів.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з заявами про розірвання договорів та просив видати належні йому грошові кошти з нарахованими відсотками. Листом від 05 червня 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» повідомив ОСОБА_1 про те, що обслуговування депозитів і рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «Приват Банк» є неможливим у зв'язку з окупацією. (а.с. 25-26)

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердженням внесення ним готівки, а також перебування коштів на рахунках. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Згідно довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 30 квітня 2014 року на рахунках ОСОБА_3 згідно зазначених договорів банківських вкладів знаходяться грошові кошти в розмірі 3 004, 94 Євро, 35 301, 67 дол. США та 31 148, 52 дол. США. Крім того, матеріали справи містять копії платіжних доручень від 18 листопада 2013 року та квитанції від 17 липня 2007 року, які свідчать про внесення готівкових коштів до каси відповідача відповідно до умов договорів вкладів. Оригінали вказаних документів були оглянуті судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Доводи апелянта про те, що у зв'язку з прийняттям Постанови від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приват Банк» на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя, а також, що у зв'язку зі створенням на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», який взяв на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приват Банк», що свідчить про відсутність обов'язку банку відповідати за договором банківського вкладу, укладеним на території АР Крим, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договір банківського вкладу укладався між позивачем та ПАТ КБ «Приват Банк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у місті Дніпропетровськ.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - НаконечноїАльони Вікторівни відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/672/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9611/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.