АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Левенця Б.Б.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житла,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому просило виселити останніх з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла, позбавити їх права користування вказаною квартирою, усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні зазначеним житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів за зазначеною вище адресою.

В обґрунтування позову зазначало, що 12.03.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2009 року в солідарному порядку, в тому числі з ОСОБА_1 на користь банка стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 172 275,48 швейцарських франків, що еквівалентно 1 315 341,72 грн.. В порядку виконання рішення суду ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві звернуто стягнення на іпотечне майно, яке було передано на реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів. Через відсутність покупців у порядку ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» спірна квартира була передана стягувачу. 03.05.2012 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві була видана постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення кредиту та 29.05.2012 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру. 20.07.2012 року ОСОБА_1 була направлена вимога про звільнення квартири. Остання отримала вимогу 25.07.2012 року, проте її не виконала.

Справа № 759/18100/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/13404/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року позов задоволено частково. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що дане житло є єдиним місцем проживання відповідачів та їх виселення без надання іншого житла порушує положення ст. 109 ЖК України. Крім того, в даній квартирі проживає малолітня дочка відповідачки та її виселення без згоди органу опіки та піклування є порушенням Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про соціальний захист безпритульних дітей». Також суд не взяв до уваги, що в квартирі проживають вимушені переселенці з Донецької області. Крім того, суд мав постановити заочне рішення по справі, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності відповідача.

Апелянт подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник позивача Абібулаєва Т.Г. просила апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. При цьому повідомила, що рішення суду виконане 24.09.2015 року.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 003-2008-629, за умовами якого останній було надано кредит в розмірі 160 000 швейцарських франків, що еквівалентно 786 968,48 грн., зі сплатою 11,45 % річних строком до 10.03.2028 року.

В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2009 року в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 172 275,48 швейцарських франків, що еквівалентно 1 315 341,72 грн..

В порядку виконання зазначеного вище судового рішення, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було арештовано та передано на реалізацію майно боржника, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 Прилюдні торги по реалізації квартири АДРЕСА_1 (предмета іпотеки) не відбулись в зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців, згідно повідомлень організатора прилюдних торгів - ПП «Нива - В.Ш.» від 14.10.2012 року, 28.12.2011 року та 20.02.2012 року.

Стягувач - ПАТ «Універсал Банк» звернувся з заявою до виконавчої служби, в порядку ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», про згоду залишити за собою нереалізоване майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві була видана постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення кредиту від 03.05.2012 року та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. 29.05.2012 року видано свідоцтво про право власності на вказану вище квартиру.

Відповідно до довідки форми № 3, виданої ТОВ «Новобудова» Експлуатаційної дільниці № 5 у спірній квартирі зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

20.07.2012 року банк звернувся до ОСОБА_1 з листом- вимогою про добровільне звільнення займаної нею та іншим мешканцем квартири протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Вимога була вручена відповідачці особисто 25.07.2012 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності відповідача ОСОБА_1 на спірну квартиру припинилося у зв'язку із зверненням стягнення на квартиру на виконання рішення суду про стягнення заборгованості шляхом її реалізації на прилюдних торгах, а відтак відповідачі порушують права та інтереси власника майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира була передана на реалізацію в порядку виконання рішення суду про стягнення боргу. У зв'язку з відсутністю покупців майно не було реалізоване, а стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно.

Суд першої інстанції виходячи із встановлених обставин справи та керуючись вимогами вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що позивач набув право власності на спірну квартиру, а право власності на цю квартиру відповідачки припинено. Позивач як власник квартири не надавав відповідачці право користування спірною квартирою.

Свідоцтво про право власності ПАТ «Універсал Банк» від 29.05.2012 року недійсним не визнане. Результати прилюдних торгів також у встановленому законом порядку не оспорені та недійсними не визнані.

Прилюдні торги з продажу спірної квартири проводилися на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що до спірних правовідносин положення Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України не застосовуються.

Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто вже після припинення за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, оскільки банк отримав свідоцтво про право власності на квартиру 29.05.2012 року.

Суд правильно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та вірно визначився з характером спірних правовідносин та надав оцінку доказам у їх сукупності.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді