АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/314/15 Справа № 412/9829/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Добролюбовій І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, треті особи: ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить 32/100 частки домоволодіння по вул. Севастопольській, 8 в м. Дніпропетровську з 22.09.2004 року. 09.07.2007 року між співвласниками домоволодіння, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_4, та ОСОБА_3 було укладено договір про визначення часток у натуральному вигляді, який нотаріально посвідчено. Згідно вказаного договору ОСОБА_3 виділено в натурі: в житловому будинку А-1: приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5а,2-6,2-8,2-10,2-11 площею 97,9 кв.м., житлова прибудова літ.А-1, тамбур літ.А1-1, ганок літ.а3, 1/3 підвалу під літ.А-1, споруди № 1,2,4,8,1. у загальному користуванні в житловому будинку літ.А-1, приміщення 1-1 площею 9,1 кв.м., ганок літ.а. ОСОБА_2 є власником 46/100 частин домоволодіння по вул. Севастопольська, 8 в м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2007 року, за яким ОСОБА_5 продав належні йому 46/100 частин ОСОБА_2. Після придбання частки домоволодіння та набуття права власності ОСОБА_2 розпочала реконструкцію своєї частки домоволодіння з порушенням будівельних та санітарних норм, що спричинило матеріальну шкоду. Змінивши предмет позову, позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди завданої самочинним будівництвом в розмірі встановленим судовою будівельно-технічною експертизою (т.2 а.с.1-11, т.3 а.с.82-86, т.4 а.с.11-12).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто спричинену матеріальну шкоду в сумі 237.233,80 грн., а саме вартість відновлювальних ремонтнобудівельних робіт в сумі 228.841,00 грн., вартість розробки проектної документації в сумі 5.308,80 грн., вартість експертизи в сумі 3.084,00 грн. та судові витрати в сумі 2895,93 грн. (т.4 а.с.68-72).

В апеляційній скарзі (т.4 а.с.78-83) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки:

- технічно-економічні показники експертного звіту, на який суд посилається в оскаржуваному рішенні, дають підстави для сумніву щодо їх обґрунтованості, оскільки зроблені з метою виконання капітального ремонту квартири по вул. Севастопольська, 8/2 м. Дніпропетровськ та не містять доказів його прямої необхідності і що саме дії відповідача викликали необхідність проведення таких робіт;

- наданий позивачем звіт не містить висновків наявності чи відсутності характеру технічних пошкоджень, причини їх виникнення, розмір матеріальної шкоди та наявність або відсутність причинно-наслідкового звязку;

- наданий звіт не є експертним висновком в розумінні ст.143 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивачем доведено факт наявності шкоди, її розміру, та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та спричиненою шкодою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з порушенням будівельних та санітарних норм розпочала реконструкцію належної їй 46/100 частини домоволодіння № 8 по вул. Севастопольська в м. Дніпропетровську.

Зазначені дії відповідача призвели до руйнування належної позивачу частини домоволодіння.

Такі обставивни підтверджуються судовими рішеннями: рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2012 року (т.3 а.с.87-90), ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2012 року (т.3 а.с.91-94), постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 року (т.3 а.с.95-99), ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014 року (т.3 а.с.100).

Згідно з експертним дослідженням від 23.09.2008 року самовільно здійсненою відповідачем ОСОБА_2 реконструкцію належної їй 46/100 частини домоволодіння № 8 по вул. Севастопольська в м. Дніпропетровську спричинено пошкодження належної позивачу ОСОБА_3 32/100 частини домоволодіння, що призвело до авварійногостану квартири АДРЕСА_1, у звязку з чим необхідно здійснити ремонтно-відновлювальні роботи вартістю 145.406,00 грн. (т.3 а.с.201-210,211-217, 218-228,229-236).

Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та спричиненням шкоди майну позивача є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Доказів того, що належну позивачу квартиру пошкоджено не з її вини, відповідач суду не надала.

Згідно з експертним звітом ДП «Жилком» № 81 від 15.07.2014 року вартість будівельних робіт, необхідних для відновлення квартири позивача, станом на 23.06.2014 року становить 228.841,00 грн. (т.4 а.с.14-17,18-25).

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем звіт не містить висновків наявності чи відсутності характеру технічних пошкоджень, причини їх виникнення та розміру матеріальної шкоди, а наданий звіт не є експертним висновком, не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до положень ст.57 ЦПК України наданий позивачем звіт про вартість будівельних робіт, необхідних для відновлення його квартири, є письмовим доказом.

Як вбачається зі справи, за клопотанням відповідача з метою перевірки висновків наданого позивачем звіту ухвалою апеляційного суду від 09.12.2014 року призначено судову будівельно-технічну експертизу (т.4 а.с.122-125) та ухвалою апеляційного суду від 05 травня 2015 року у звязку з неотриманням відповідачем рахунку еспертної установи для оплати вартості проведення експертизи продовжено строк проведення експертизи (т.4 а.с.165-166).

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Станом на 13.10.2015 року вартість проведення експертизи відповідачем ОСОБА_2 не оплачена, з пояснень її представника в суді апеляційної інстанції вбачається, що здійснювати оплату проведення експертизи відповідач не бажає.

Ухвалою апеляційного суду від 13.10.2015 року відповідно до положень ч.2 ст.86 ЦПК України ухвалу апеляційного суду від 09.12.2014 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи скасовано.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 надані позивачем письмові докази щодо розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди не спростувала.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: