АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Ящук Т.І.

при секретарі: Крічфалуши С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовув тим, що 30 листопада 2012 року між сторонами було укладено кредитну угоду, за якою ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок в національній валюті та надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії з лімітом 15 000 грн. 00 коп., проте боржник умови договору не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 20 травня 2014 року становить 28 994 грн. 61 коп. та складається із тіла кредиту, відсотків, пені та комісії.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитній угоді в сумі 18 207 грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по комісії, в сумі 10 787грн.59коп., відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши відповідача, який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту, відсотках та пені не оскаржено, тому у відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку комісії, в сумі 10 787грн.59коп., районний суд виходив з того, що позовній заяві відсутнє обґрунтування вказаної суми та підстави до її стягнення.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Як убачається з матеріалів справи, 30 листопада 2012р. між сторонами було укладено кредитний договір згідно заяви № 003-29599-301112, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, в сумі 15 000 грн. зі сплатою 16,99 річних /а.с.3/.

Відповідно до п.п.1 договору, кредитний договір обслуговується на підставі Тарифів банку, зазначених у п.2.6 частини 2 цієї пропозиції, що є невід»ємною частиною цієї пропозиції.

Згідно п.п.1.5 Тарифів, плата за обслуговування кредитного залишку складає 4,95% в місяць. Нараховується щомісячно, в останній робочий день поточного місяця. Плата нараховується від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування. Сплачується в день поповнення кредитного рахунку /а.с.4/.

Отже, підписавши кредитний договір, відповідач у повному обсязі погодився з умовами Правил та Тарифами, що є невід»ємною частиною договору.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору.

Згідно положень ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 порушував умови договору, не вносив обов»язкові платежі, починаючи з січня 2013р., у зв»язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту, відсотках, а також комісії /платі за обслуговування кредитного залишку/.

Відповідно до даних долученого до справи розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 по комісійній платі за обслуговування кредитного залишку, становить 10 787грн.59коп. /а.с.10/.

Зі справи убачається, що дійсність п.1.5 Тарифів ОСОБА_1 не оспорено, а тому визначені у ньому умови підлягають до обов'язкового виконання.

Зазначені обставини свідчать про передчасність висновків суду першої інстанції про недоведеність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті комісії.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, районний суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

Окрім цього, на стадії прийняття позовної заяви, суд має право скористатися положеннями ст.121 ЦПК України й у випадку визнання позовної заяви такою, що подана без додержання вимог п.5 ч.1 ст.119 ЦПК України, залишити її без руху з наданням строку усунення недоліків.

Районний суд не скористався зазначеними нормами процесуального права, у випадку необхідності, не вжив заходів щодо залишення позовної заяви без руху.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що викладені у рішенні суду мотиви в зазначеній частині зроблено поспішно, без ретельного дослідження п.1.5 Тарифів, на підставі яких обслуговується укладений з ОСОБА_1 кредитний договір та умовами якого передбачено внесення боржником обов'язкового платежу - за змістом, комісії - щомісячної плати за обслуговування кредитного залишку, у розмірі 4,95% від суми використаних кредитних коштів.

З огляду на викладені обставини, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості по комісії, як постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід ухвалити нове рішення про їх задоволення.

Колегія суддів не вбачає правових підстав до скасування в іншій частині судового рішення, у зв»язку з чим подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості по комісії скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове рішення, яким стягнути ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по комісії, в сумі 10787грн.59коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/21046/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8732/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.