Провадження № 2/643/200/15
29.09.2015 р.Московський районний суд м.Харкова
головуючого судді Омельченко Н.І.
при секретарі Коршак В.О.
Розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Харкові цивільну справу за позовом Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа: Московський ВДВС Харківського міського управління юстиції - про визнання права власності та скасування арешту ,-
14.07.14 р. позивач, Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа: Московський ВДВС Харківського міського управління юстиції - про визнання права власності на квартиру, відповідно до якого просив визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за родиною ОСОБА_4 та звільнити зазначену квартиру з під арешту.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 30.07.2008 року між Фірмою «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю в особі ОСОБА_6 як покупця та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - продавцями, був укладений договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1. Продаж відбувся за ціною 465100 грн. Договір був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за номером № 3052332.
Договором купівлі - продажу передбачено всі умови, в тому числі в п.8 зазначено, що сторони дійшли згоди, що право власності на придбану квартиру виникає у Покупця з моменту Держаної реєстрації договору, яка здійснюється одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору. Всі істотні умови за договором були додержані : Фірма «Т.М.М.»-ТОВ передала гроші за квартиру в розмірі 465100 грн. на підставі звіту про використання коштів № 29/65/7 від 30.07.2008 року, квартира була передана у власність позивачу наприкінці 2009 року і по цей час знаходиться у його розпорядженні. Також були надані довідки про відсутність заборгованостей за надані послуги та оригінал технічного паспорту на квартиру. Оформленням права власності позивач на той час не займався, оскільки на земельній ділянці, яка охоплює будинок АДРЕСА_1 про що є відповідне рішення сесії Харківської міської ради та містобудівельне обґрунтування.
Договір купівлі-продажу квартири є дійсним, оскільки сторонами умови вказаного договору виконані, договір нотаріально посвідчено та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, квартира знаходиться у власності позивача.
В даний час позивач має намір здійснити реєстрацію права власності на квартиру, але при зверненні до нотаріальної контори було встановлено, що на ? частину квартири накладено заборону на її відчуження, оскільки в проміжок часу фірма не зареєструвала за собою право власності на придбану квартиру.
Арешт був накладений на підставі ухвали Московського районного суду м.Харкова 06.06.2011 року в зв'язку з подачею заяви ОСОБА_5 щодо забезпечення її позову у вигляді заборони відчуження квартири.
20.06.2013 р. Фірма «Т.М.М.»-ТОВ звернулася до Московського райсуду м.Харкова з заявою про скасування заходів забезпечення позову, Московський районний суд двічі скасовував заходи забезпечення позову, але Апеляційний суд Харківської області скасував ухвалу та направив до суду першої інстанції на новий розгляд. Вже в третій раз, коли Московський районний суд відмовив в скасуванні заходу забезпечення позову, посилаючись на те, що ? частина квартири зареєстрована на ім'я ОСОБА_4, Апеляційний суд Харківської області, рекомендуючи звернутися до суду з заявою про визнання права власності та виключення майна з під арешту.
На підставі викладеного, просять вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 06.03.15 р., за клопотанням представника позивача, суд залучив в якості співвідповідача по справі ОСОБА_5
30.04.15 р. позивач уточнив свої вимоги, про що подав заяву, уточнив кількість відповідачів по справі, крім відповідачів ОСОБА_4, вказав відповідача ОСОБА_5, та посилаючись на тіж самі обставини, викладені в первісному позові, просить суд визнати за Фірмою «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2008 року та скасувати арешт, накладений ухвалою Московського районного суду від 06.06.2011 року на ? частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження та передачу в заставу .
Представник позивача - ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що вимоги підтримує і просить задовольнити, а в разі неявки відповідачів, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність в яких зазначили, що з обставинами, викладеними в позовній заяві та позовними вимогами погоджуються.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про день та час судового розгляду сповіщена належним чином, згідно з вимогами ЦПК України.
За згодою представника позивача (заявою), суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Представник 3-ї особи: Московський ВДВС Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність.
Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ч.2ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю.
Відповідно до ст..321 Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що відповідно до договору куплівлі-продажу від 30.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. , ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - продали, а Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю - в особі ОСОБА_6 як покупця, купила квартиру АДРЕСА_1. а.с.7
Відповідно до договору купівлі-продажу зазначеної вище квартири, продаж вчинений за ціною 465100 грн., які Продавці отримали відповідно належним їм часткам від Покупця повністю, до підписання цього договору. Договором купівлі - продажу передбачено всі умови, в тому числі в п.8 зазначено, що сторони дійшли згоди, що право власності на придбану квартиру виникає у Покупця з моменту Держаної реєстрації договору, яка здійснюється одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору. Договір був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за номером № 3052332.
Також встановлено, що всі істотні умови за договором купівлі-продажу квартири були додержані : Фірма «Т.М.М.»-ТОВ передала гроші за квартиру в розмірі 465100 грн. на підставі звіту про використання коштів № 29/65/7 від 30.07.2008 року, квартира була передана у власність позивачу.
На підставі викладеного, договір купівлі-продажу квартири є дійсним, оскільки сторонами умови вказаного договору виконані, договір нотаріально посвідчено та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів ( а.с.8) і квартира знаходиться у власності позивача.
Також встановлено, що позивач не зареєстрував за собою право власності на квартиру після укладання договору купівлі-продажу, а на цей час не може її зареєструвати, оскільки ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.06.2011 року накладена заборона на відчуження та передачу в заставу ? частини квартири АДРЕСА_1 . Вказаною ухвалою суд задовольнив заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову по іншій цивільній справі № 2-3499/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та моральної шкоди.
Відповідно до ст..60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.
Судом встановлено, що на час постановлення ухвали суду від 06.06.2011 року, якою накладена заборона на відчуження та передачу в заставу ? частини квартири АДРЕСА_1, вказана квартира вже належала, тобто перебувала у власності позивача - Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю на підставі договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 30.07.2008 року і знаходиться на балансі позивача ( а.с.54).
Таким чином заборона була накладена на майно, яке не належить відповідачу ОСОБА_4
Згідно зі ст.1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених Законом.
На підставі викладеного, позовні вимоги є законними і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215, 224-226 ЦПК України , ст.ст. 321, 391,392 ЦК України, ст.1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст..60 Закону України «Про виконавче провадження», суд -
Позов - задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою Московського районного суду від 06.06.2011 року на ? частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження та передачу в заставу - скасувати.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя Н.І. Омельченко

з оригіналом згідно суддя