Справа № 636 / 3007 / 15-ц
2 / 636 / 1544 / 2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Ковригіна О.С.
при секретарі - Фатєєворї С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 діючої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Московський РВ ГУ ДМС у м. Харкові, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення, -
Позивач, ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, до ОСОБА_5 та ОСОБА_6,треті особи: Московський районний відділ ГУ ДМС у місті Харкові, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення, в якому просила суд визнати ОСОБА_3, 1978 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Визнати ОСОБА_5, 1978 року народження, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Визнати ОСОБА_4, 2000 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Виселити ОСОБА_6, 1994 року народження, з самоправно зайнятого житлового приміщення - житлової квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані, але з 2006 году не проживають. ОСОБА_6 не зареєстрований, однак з 2013 року фактично проживає, він самоправно зайняв дане житлове приміщення, самовільно вселився в нього, без згоди власника квартири.
У зв'язку з тим, що в квартирі Позивача зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які фактично в ній не проживають, а ОСОБА_6хоча й не зареєстрований, однак фактично в ній проживає, Позивач, як власник квартири, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири ніколи не приймали.
Представник Позивача - ОСОБА_7, в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підтримав, від позову в частині виселення ОСОБА_6 з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення -відмовився, не заперечував проти винесення заочного рішення та просив суд позов в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Відповідач 1 - ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення з розписом про одержання судових повісток.
Відповідач 2 - ОСОБА_5, у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення з розписом про одержання судових повісток.
Відповідач 3 - ОСОБА_6, у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення з розписом про одержання судових повісток.
Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяву про слухання справи без їх участі.
Зі згоди представника Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач, ОСОБА_2, є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору дарування квартири від 10.11.2004 року (а.с. 8).
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується листом №5275/2/07-05 від 17 березня 2015 року, виданою КП «Жилкомсервіс» (а.с. 10).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
У зв'язку з тим, що в квартирі Позивача зареєстровані Відповідач 1 та Відповідач 2, які фактично в ній не проживають, Позивач, як власник квартири, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири ніколи не приймали.
Права власника квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Той факт, що в квартирі позивача зареєстровані Відповідач 1 та Відповідач 2, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація Відповідача 1, Відповідача 2 перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися своїм майном, укладати будь які угоди стосовно спірної квартири. Зокрема, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків.
Оскільки Відповідач 1 та Відповідач 2 фактично в квартирі не проживають довгий час, не сплачують плату за користування житловими приміщеннями і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири, не приймають участі в спільному побуті, у них з позивачем немає жодних домовленостей з приводу користування належною позивачу квартирою вони вважаються такими, що втратили право користування квартирою.
Для зняття Відповідача 1 та Відповідача 2 з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення Відповідачів права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного й у відповідності з ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 169, 174, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 діючої в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Московський РВ ГУ ДМС у м. Харкові, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, 1978 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_5, 1978 року народження, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_4, 2000 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -