Справа № 369/9716/14-ц Головуючий у І інстанції Нікушин В.В.
Провадження № 22-ц/780/4901/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Волохова Л.А., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Успіх", про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, який мотивував наступним:

З 1998 року він та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року. Під час спільного проживання з ОСОБА_4 вони займались роздрібною торгівлею, для чого взяли в оренду у ТОВ «Успіх» земельну ділянку на території торгівельного центру «Молодіжний» по АДРЕСА_1, яку оформили на ОСОБА_4 На вказаній земельній ділянці він за власні кошти побудував сучасний торгівельний павільйон на однорівневому фундаменті загальною площею 46 кв.м. Збудований павільйон в експлуатацію не введений. Крім цього, для здійснення торгівлі з 2008 року по 01 жовтня 2013 року він за власні кошти купляв різноманітний товар, а саме продукти харчування.

01 травня 2013 року ОСОБА_4 померла. Цього дня між ТОВ «Успіх» та ОСОБА_3 було підписано договір про надання останній в оренду земельної ділянки, яка раніше належала ОСОБА_4 На день передачі під контроль ОСОБА_3 магазину, в ньому знаходилось товару на загальну суму 84 000 грн. та 5 000 грн. готівкою для придбання товару. Таким чином з 01 травня 2013 року відповідачка користується спірним торгівельним павільйоном, на будівництво якого він витратив 24 790,69 грн., обладнанням, яке в ньому знаходиться, вартістю 22 699,90 грн., та товаром на суму 84 000 грн., придбаного за його кошти. Також ОСОБА_3 користується коштами у сумі 5 000,00 грн., які він надав продавцям для придбання товару. У травні, червні та липня 2013 року ОСОБА_3 внаслідок діяльності магазину отримала дохід в сумі по 10 000,00 грн., йому передавала по 5 000,00 грн. У серпні 2013 року ОСОБА_3 отримала 20 000 грн., однак йому передала 10 000 грн., у вересні 2013 року ОСОБА_3 отримала 26 200 грн., йому передала 13 100 грн., у жовтні, листопаді та грудні 2013 року відповідачка отримала 26 200 грн., однак будь-яких коштів йому не передавала.Вважаючи, що діями відповідача були порушені його права, позивач просив суд визнати його власником будівельних матеріалів, які витрачені на будівництво торгівельного павільйону, розташованого на території ТЦ «Молодіжний» по АДРЕСА_1 на суму 24 790,69 грн.; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 належне йому вказане в позові обладнання на суму 22 699,90 грн.; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 належну йому продукцію на загальну суму 84 000,00 грн; зобов'язати її повернути належні йому 5 000,00 грн. готівкою; стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь доходи, отримані за період з травня 2013 року по січень 2014 року в сумі 142 900,00 грн.; стягнути зі ОСОБА_3 судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою позовну заяву залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції порушено право позивача у будь-який час без обмежень подати заяву про залишення позову без розгляду, що і було зроблено представником позивача 09 липня 2015 року. В той же час суд першої інстанції заяву не розглянув, вирішивши справу по суті, що є порушенням чинних процесуальних норм.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду зокрема у випадку, коли позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається з отриманих в ході розгляду апеляційної скарги даних, представником позивача 09.07.2015 року було подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області заву про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення коштів, без розгляду. В той же час в судовому засіданні 10.07.2015 року вказана заява розглянута не була, суд вирішив справу по суті.

Відповідно до положень ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року скасувати та постановити ухвалу про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Успіх", про витребування майна із чужого незаконного володіння без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді