Справа № 466/5630/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 жовтня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу транспортного засобу та виданої за її результатами довідки-рахунку недійсними,-

установив:

20.07.15 р. позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила суд прийняти рішення, яким визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora 2.0., 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN: WVWZZZ1IZ30018405, за результатами якої ТзОВ «Сервіс-К» 25.02.2014 р. було видано довідку-рахунок серії ВІА № 175836, визнати недійсною довідку-рахунок серії ВІА № 175836, видану ТзОВ «Сервіс-К» 25.02.2014 р., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивує тим, 13.09.2003 р. між нею, позивачкою ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Однак в подальшому у звязку із припиненням між ними шлюбних та на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.10.2014 р. шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем сторонами набуто певне майно. Зокрема, у листопаді 2003 р. ними за кошти, які були надані батьком позивачки, придбано автомобіль Volkswagen Bora 2.0., 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN:WVWZZZ1IZ30018405, який було зареєстровано на відповідача - ОСОБА_2 Однак, як я дізналася лише згодом, ще у лютому 2014 р. ОСОБА_2 здійснено перереєстрацію вказаного автомобіля (відчужено) на його батька - ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 175836 від 25.02.2014 р. Оскільки правочин вчинений відповідачем без письмової згоди позивачки, як дружини, тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просв позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомили.

За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2003 р. між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2498.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.10.2014 р. у справі № 466/6423/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

В листопаді 2003 р. сторонами, перебуваючи в шлюбі, придбано автомобіль Volkswagen Bora 2.0., 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер 011-46ТТ, № кузова VIN: WVWZZZ1IZ30018405, який було зареєстровано на відповідача - ОСОБА_2. Дана обставина також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ІНА № 555171.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В лютому 2014 року відповідачем ОСОБА_2 спірний автомобіль був відчужений та перереєстрований на іншого власника, а саме ОСОБА_3 (а.с. 11).

У відповідності до ч. 3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Аналогічна за змістом норма міститься також в ч. 2 ст.369 ЦК України.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Як встановлено судом на відчуження спірного автомобіля позивач не давала згоди.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до вимог ст.ст. 215,216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За вимогами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити пьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 2 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. З ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення, згода співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому законодавством.

В силу ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Оспорювана угода купівлі-продажу виходить за межі дрібного побутового, укладена стосовно цінного майна та відноситься до угод, які підлягають державній реєстрації, у звязку з чим, на її укладення потрібна письмова нотаріально посвідчена згода другого з подружжя.

При цьому, в судовому засіданні жодної згоди позивачка, як співвласник спірного автомобіля, всупереч вимог чинного законодавства, відповідач не отримував. Жодних коштів за продаж такого автомобіля відповідач у сімейний бюджет не вклав, відтак, на думку суду позивача позбавлено права на частку майна, яке мені належить на законних підставах.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora, 2.0., 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер 011-46ТТ, № кузова VIN: WVWZZZ1IZ30018405 є підставною, відтак підлягають до задоволення.

Відтак, оскільки вимога про визнання недійсною довідку-рахунок серії ВІА № 175836, що видана ТзОВ «Сервіс-К» 25.02.2014 р. є похідною, від вимоги про визнання недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля то така також підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 60,61, 88, 209 , 214 ЦПК України, ст.ст . 60,65 СК України, ст.ст. 317, 321, 388 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora, 2.0., 4 moution 2003 року випуску, реєстраційний номер 011-46ТТ, № кузова VIN: WVWZZZ1IZ30018405, за результатами якої ТзОВ «Сервіс-К» 25.02.2014 р. було видано довідку-рахунок серії ВІА № 175836.

Визнати недійсною довідку-рахунок серії ВІА № 175836, видану ТзОВ «Сервіс-К» 25.02.2014 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4