Справа № 126/2298/14-ц Провадження № 22-ц/772/2871/2015Головуючий в суді першої інстанції Гуцол В. І.
Категорія 27 Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Ковальчука О.В.

При секретарі: Куленко О.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Універсал Банк»

на заочне рішення Бершадського районного суду від 21 серпня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заяві позивач посилався на те, що 16.01.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CL13463, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою 36% на рік за користування кредитними коштами, з погашенням основної суми кредиту та відсотків шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 234,35 грн., з датою останнього платежу - 25.12.2011 року. Також п.2.4 даного договору передбачено, що у випадку порушення строків погашення кредиту або сплати відсотків за користування кредитними коштами розмір відсоткової ставки збільшується до 108% на рік.

Зобов'язання за даним договором відповідач виконувала неналежним чином, чим допустила заборгованість станом на 04.06.2014 року в розмірі 33983,19 грн., з яких: 5379,80 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 6548,54 грн. - несплачені відсотки, 22054,85 грн. - несплачені відсотки по підвищеній відсотковій ставці. Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Бершадського районного суду від 21 серпня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1407,06 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 15.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 14,07 грн. судових витрат за оплату судового збору.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині відмови в стягненні 32576,13 грн. заборгованості за кредитним договором, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ПАТ «Універсал Банк» розглядається судом апеляційної інстанції заново після скасування рішення апеляційного суду Вінницької області від 12.02.2015 року (а.с.113-114) ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2015 року (а.с.136-138).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2008 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір №CL13463 (а.с.12-17), згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою 36% на рік за користування кредитом. Згідно п.5.1 цього договору погашення основної суми кредиту та відсотків здійснюється у формі щомісячних ануїтетних платежів в розмірі у строки та сумах, що встановлені для сплати таких ануїтетних платежів (а.с.13), а згідно додатку №1 до договору сума щомісячного платежу складає 234,35 грн., з датою останнього платежу - 25.12.2011 року (а.с.18).

Пунктом п.2.4 цього договору, встановлено підвищену процентну ставку, яка вказана в додатку №1 до договору, за користування кредитом понад встановлений строк, а саме: якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 108%, починаючи з першого дня виникнення прострочення (а.с.12-13,18).

Відповідно до п.п.7.1.1, 7.2.1 ст.7 кредитного договору, укладеного між позивачем і відповідачем, кредитор надає позичальнику кредит на умовах, визначених цим договором, а позичальник повністю та своєчасно виконує усі свої зобов'язання за цим договором.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним договором виконав належним чином, відкривши позичальнику поточний рахунок, на який надав відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов договору (а.с.21). Відповідач же свої зобов'язання за договором виконувала неналежним чином, чим допустила заборгованість за період з 25.08.2008 року по 04.06.2014 року, за розрахунком позивача, в розмірі 33983,19 грн., з яких: 5379,80 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 6548,54 грн. - несплачені відсотки, 22054,85 грн. - несплачені відсотки по підвищеній відсотковій ставці (а.с.4-5).

Як видно з матеріалів справи, відповідач в письмових запереченнях, поданих її представником, просила застосувати строк позовної давності, визнала позовні вимоги щодо боргу по тілу кредита і по відсоткам в розмірі 36% за користування кредитом лише в сумі 1407,06 грн., тобто шість платежів по 234,35 грн. за період з 25.07.2011 року по 25.12.2011 року, в іншій частині цих вимог просила відмовити за пропуском трирічного строку давності, а в частині вимог щодо стягнення суми підвищених відсотків просила відмовити за пропуском однорічного строку давності, передбаченого ст.258 ЦК України, оскільки, на її думку, підвищені відсотки, зазначені у п.2.4 кредитного договору та додатку №1 до нього, за визначенням наданим цивільним законодавством (ст.549 ЦК України) є неустойкою у формі пені (а.с.45-47).

Задоволюючи позовні вимоги частково, в сумі 1407,06 грн., суд виходив з вищевказаних обставин справи та з доводів відповідача і її представника, викладених у вказаних письмових запереченнях.

Проте такий висновок суду на можна визнати цілком обґрунтованим.

Так, відповідачка при вирішенні спору просила застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Суд правильно встановив, що погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів, графік яких визначено сторонами в додатку №2 до кредитного договору (а.с.19-20). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 вперше допустила порушення зобов'язання по сплаті щомісячного платежа - 25.08.2008 року, тому саме з вказаної дати банк довідався про порушення своїх прав і у нього виникло право на звернення до суду за захистом.

З огляду на це, суд правильно визначив, що строк позовної давності починається з моменту настання строку погашення чергового платежа та дійшов підставного висновку про стягнення суми боргу по тілу кредиту та відсотках в розмірі 36% лише в межах трьохрічного строку звернення до суду, тобто за період з 25.07.2011 року по 25.12.2011 року.

Разом з тим, суд невірно визначив суму коштів по тілу кредиту та відсотках, яка підлягає стягненню з відповідача за вказаний період. Так, згідно розрахунку заборгованості (а.с.4-5), наданому позивачем, прострочена заборгованість по тілу кредита за період з 25.07.2011 року по 25.12.2011 року становить суму 1267,46 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Поза увагою суду залишилось і те, що згідно того ж розрахунку (а.с.4-5) заборгованість відповідача по відсоткам в розмірі 36% за користування кредитними коштами в період з 25.07.2011 року по 25.12.2011 року, тобто в межах строку позовної давності, складає суму 979,09 грн., яка теж підлягає стягненню з відповідача.

Розрахунок вищезазначених сум заборгованості по тілу кредита та заборгованості по відсоткам в розмірі 36% за користування кредитними коштами за період з 25.07.2011 року по 25.12.2011 року наведено позивачем в апеляційній скарзі (а.с.55-56) і він узгоджуються як з розрахунком заборгованості відповідача (а.с.4-5), наданому позивачем суду першої інстанції, так і з графіком щомісячних платежів - додатком №2 до кредитного договору (а.с.19-20).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, обрахованих за підвищеною ставкою 108%, суд виходив з того, що такі відсотки є неустойкою у формі пені, а тому до позовних вимог в цій частині, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, підлягає застосуванню позовна давність в один рік.

Однак такий висновок суду є помилковим і безпідставним.

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Тобто, неустойка є забезпеченням виконання зобов'язання.

Згідно ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ст.536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно, умовами кредитного договору (п.2.4), укладеного між сторонами, та додатку №1 до цього договору, встановлено, що якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 108%, починаючи з першого дня виникнення прострочення.

Отже, підвищена відсоткова ставка (108%) являється істотною умовою кредитного договору, є, за умовами цього договору, платою за користування кредитними коштами і відноситься до обов'язкових платежів, визначених сторонами при укладенні кредитного договору. Проте, суд, вирішуючи спір, зазначеного не врахував.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення відсотків, обрахованих по ставці 108%, підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача підлягає сума підвищених відсотків в межах строку трирічної позовної давності, тобто починаючи з 25.07.2011 року по 04.06.2014 року (відповідно до розрахунку заборгованості-а.с.4-5 та розрахунку, наведеному в апеляційній скарзі-а.с.55-56), в розмірі 3671,15 грн.

За таких обставин заочне рішення суду підлягає зміні, а стягувана з відповідача сума боргованості підлягає збільшенню до суми 5917,70 грн., з яких: 1267,46 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 979,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3671,15 грн. - підвищені відсотки за користування кредитом понад встановлений строк.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задоволити частково.

Заочне рішення Бершадського районного суду від 21 серпня 2014 року змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 16.01.2008 року в сумі 5917,70 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сімнадцять грн. сімдесят коп.), з яких: 1267,46 грн. (тисяча двісті шістдесят сім грн. сорок шість коп.) - заборгованість по тілу кредиту, 979,09 грн. (дев'ясот сімдесят дев'ять грн. дев'ять коп.) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3671,15 грн. (три тисячі шістсот сімдесят одна грн. п'ятнадцять коп.) - підвищені відсотки за користування кредитом понад встановлений строк.

В решті заочне рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Л.В. Пащенко

Судді: В.М. Медяний

О.В. Ковальчук

З оригіналом вірно: /підпис/