У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування земельних ділянок, за касаційними скаргами представника ОСОБА_6 - ОСОБА_22, першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») звернувся до суду з позовом до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що під час проведення перевірки було встановлено порушення Київською обласною державною адміністрацією вимог ст. ст. 20, 22, 57, 116, 118, 122, п. 9 ст. 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), п. 5 ст. 27, ст. ст. 31, 57 Лісового кодексу України (далі - ЛС України), ст. ст. 3, 21, 43 Закону України «Про мі <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>сцеві державні адміністрації», оскільки з постійного користування ДП «Київське лісове господарство» було вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення лісів І групи, змінено цільове призначення земельних діл <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>янок та передано у приватну власність фізичним особам - відповідачам у справі. Відповідачі як власники земельних ділянок згідно із договорами купівлі-продажу відчужили їх ОСОБА_6 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843362/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>В., який на підставі розпоряджень Київської обласної державної адміністрації змінив цільове призначення земельних ділянок.

Оскільки відповідачами неправомірно отримані у власність земельні ділянки, прокурор просив поновити йому строк позовної давності, визнати незаконними та скасувати розпорядження Київської обласної державної адміністрації, визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені між відповідачами, визнати недійсними державні акти на прав <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843733/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>о власності на земельні діл <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843422/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>янки останніх, визнати за державою право власності, повернути земельні ділянки в постійне користування та стягнути з відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 лютого 20 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_461/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>12 року, позов задоволено частково. Поновлено строк позовної давності. Визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № № 1143, 1144, 1146, 1149, 1150, 1151, 1154, 1163, 1175, 1176, 1181, 1182, 1193, 1198, 1209 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність».

Визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення особис <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_714/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>того селянського господарства на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. та укладені 28 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588258/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я ОСОБА_6 щодо земельних ділянок на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області: від 09 жовтня 2009 року серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2); від 09 жовтня 2009 року серії НОМЕР_4 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6); від 05 серпня 2009 року серії НОМЕР_5 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7).

Повернуто в постійне користування ДП «Київське лісове господарство» земельні ділянки на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області площею 10,89 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8), площею 1,9801 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), площею 1,9799 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_978/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>:05:029:0019).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року рішення Вищого спеціалізо <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_56/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>ваного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> травня 2013 року заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судом першої інстанції Генеральною прокуратурою Украї <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_589064/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>ни подано заяву про зміну предмета позову, в якій позивач пр <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588970/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>осив визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № № 1150, 1144, 1146, 1209, 1181, 1175, 1198, 1154, 1193, 1151, 1149, 1143, 1176, 1182, 1163 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність».

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку: від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_988/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>, виданий на ім'я ОСОБА_24; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_9, виданий на ім'я ОСОБА_7; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_11, виданий на ім'я ОСОБА_8; від 26 грудня 2007 серії НОМЕР_12, вида'ний на імя ОСОБА_9; <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843733/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_13, виданий на ім'я ОСОБА_10; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_14, виданий на ім'я ОСОБА_11; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_15, виданий на ім'я ОСОБА_12; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_21, виданий на ім'я ОСОБА_13; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_16, виданий на ім'я ОСОБА_14; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_18, виданий на ім'я ОСОБА_15; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_19, виданий на ім'я ОСОБА_16; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_17, виданий на ім'я ОСОБА_17; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_20, виданий на ім'я ОСОБА_18; від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_22, виданий на ім'я ОСОБА_19; від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_23, виданий на ім'я ОСОБА_20; від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_24, виданий на ім'я ОСОБА_21

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку від 09 жовтня 2009 року серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), від 09 жовтня 2009 року серії НОМЕР_25 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6); від 05 серпня 2009 року серії НОМЕР_5 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_26), видані ОСОБА_6

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_6 земельні ділянки на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області площею 10,89 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8), площею 1,9801 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), площею 1,9799 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6), ринковою вартістю 5 200 000 грн та повернути їх в постійне користування ДП «Київське лісове господарство».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року, позовні вимоги заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, ДП «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_25, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, третя особа - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № № 1150, 1144, 1146, 1209, 1181, 1175, 1198, 1154, 1193, 1151, 1149, 1143, 1176, 1182, 1163 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність».

Визнано недійсними: державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_10 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_24; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_7; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_11 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_8; державний акт від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_12 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_9; державний акт від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_13 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_10; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_14 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_11; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_15 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_12; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_21 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_13; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_16 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_14; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_18 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_15; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_19 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_16; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_17 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_17; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_20 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_18; державний акт від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_22 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_19; державний акт від 26 грудня 2007 року серії НОМЕР_23 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_20; державний акт від 20 грудня 2007 року серії НОМЕР_24 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_21.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку від 09 жовтня 2009 року серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), від 09 жовтня 2009 року серії НОМЕР_4 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6); від 05 серпня 2009 року серії НОМЕР_5 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_26), видані ОСОБА_6 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області порушує питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог із ухваленням в цій частині нового рішення про їх задоволення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_22 - порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_22 - підлягає відхиленню, а касаційна скарга першого заступника прокурора Київської області підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що згідно з розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № № 1143, 1144, 1146, 1149, 1150, 1151, 1154, 1163, 1175, 1176, 1181, 1182, 1193, 1198, 1209 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» вилучено з постійного користування ДП «Київське лісове господарство» земельні ділянки (ліси І групи), що розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області; змінено цільове призначення цих земельних ділянок із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення; передано вказані земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства без права вирубки дерев громадянам: ОСОБА_7 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_8 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_9 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_10 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_11 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_12 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_13 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_14 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_15 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_16 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_17 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_18 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_19 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_20 (земельна ділянка площею 0,9900 га), ОСОБА_21 (земельна ділянка площею 0,9900 га).

Зазначені земельні ділянки є землями лісового фонду, які віднесені до категорії лісів І групи й на момент прийняття Київською обласною державною адміністрацією вказаних розпоряджень перебували в державній власності.

20 грудня 2007 року та 26 грудня 2007 року вказані громадяни одержали державні акти на право власності на відповідні земельні ділянки.

28 грудня 2007 року зазначені громадяни здійснили відчуження переданих їм у власність земельних ділянок ОСОБА_6 за договорами купівлі-продажу.

Згідно з розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації від 27 лютого 2009 року № № 128,129 змінено цільове призначення вказаних земельних ділянок (рілля), що перебувають у власності ОСОБА_6, з категорії земель сільськогосподарського призначення на категорію земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для будівництва та обслуговування готельно-ресторанних і торговельних комплексів; віднесено ці земельні ділянки до земель промисловості.

05 серпня 2009 року та 09 жовтня 2009 року ОСОБА_6 одержав державні акти на право власності на земельні ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність», визнання недійсними державних актів від 20 грудня 2007 року та 26 грудня 2007 року, від 05 серпня 2009 року та 09 жовтня 2009 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні земельні ділянки є землями лісового фонду, віднесені до лісів І категорії та перебували у державній власності до винесення оскаржуваних розпоряджень і їх передачі відповідачам, Київська обласна державна адміністрація, перевищивши свої повноваження, розпорядилася земельними ділянками, якими не мала права розпоряджатися, оскільки правові акти індивідуальної дії голови обласної державної адміністрації на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка загалом значно перевищувала 1 га, свідчить про перевищення повноважень головою обласної адміністрації, що є порушенням вимог ст. ст. 20, 22, 118, 141, 142, 149, 162, 163, 164, 207 ЗК України, ст. ст. 1, 27, 31, 57 ЛК України, ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. ст. 50, 51, 55 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 9, 33, 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», чим порушила право держави на земельні ділянки, спірні земельні ділянки вибули з власності держави у власність фізичних осіб поза волею власника.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч. 2 ст. 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Повноваження державних адміністрацій з питань земельних і лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації», земельним та лісовим законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання в постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені ст. 27 ЛК України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як гектар, що перебувають у державній власності.

Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до ч. 1 цієї статті в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Аналогічне положення міститься й у ст. 20 ЗК України.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 ЗК України, відповідно до ч. 7 якої Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених ст. ст. 149, 150 цього Кодексу.

У зазначених статтях йдеться про порядок вилучення певних земельних ділянок.

Згідно із ч. 6 ст. 149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч. ч. 5, 9 цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених ч. ч. 5-8 цієї статті, та у випадках, визначених ст. 150 цього Кодексу.

Враховуючи, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації вилучено земельні ділянки лісового призначення загальною площею 14,84 га, які знаходяться в межах суміжних кварталів лісництва, змінено їх цільове призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорії земель сільськогосподарського призначення та передано у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, але без права вирубки дерев, а ті в подальшому відчужили їх одній особі, за заявою якої цільове призначення вказаних земельних ділянок обласною державною адміністрацією змінено на категорію земель промисловості для будівництва готельно-ресторанного комплексу, і такі дії були вчинені протягом кількох місяців, беручи до уваги порушення головою Київської обласної державної адміністрації наведених норм матеріального права, суди попередніх інстанцій по суті дійшли правильних висновків про те, що оспорювані розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року спрямовані на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищувала 1 га.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, оскаржувані рішення в указаній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_22 - в цій частині висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, тому підстав для їх зміни або скасування у вказаній частині не встановлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсними державних актів, виданих на ім'я ОСОБА_6 від 05 серпня 2009 року та 09 жовтня 2009 року, та відмовляючи в частині позовних вимог про витребування із незаконного володіння ОСОБА_6 вказаних земельних ділянок, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції в цій частині, виходив з того, що скасування вказаних державних актів про право власності на спірні земельні ділянки достатньою мірою захищає інтереси держави і забезпечує її судовий захист, оскільки після скасування державних актів на право власності на спірні земельні ділянки такі автоматично переходять у розпорядження державного органу, в якого вони знаходилися до порушення права.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. 131 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок) громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України <nau://ukr/1540-06/> з урахуванням вимог цього Кодексу.

Отже, підставою набуття права власності на земельні ділянки ОСОБА_6 є договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення особис <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_714/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>того селянського господарства на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. та укладені 28 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, а не державні акти, отримані 05 серпня 2009 року та 09 жовтня 2009 року. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588258/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1>

Тому висновки судів про те, що скасування вказаних державних актів про право власності на земельні ділянки достатньою мірою захищає інтереси держави та забезпечує судовий захист її інтересів, є неправильними, оскільки придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правових угод є відмінним від набуття земельних ділянок фізичними особами в порядку, передбаченому главою 19 розділу IV ЗК України.

Згідно зі статтями 12, 20 ЗК України право власності на земельну ділянку набувається особою на підставі прийняття уповноваженим на це органом рішення; зміна цільового призначення земель здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Положеннями пункту 2 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 502, передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться уповноваженим на це органом за поданням заяви (клопотання) її власника.

Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені зокрема частиною першою статі 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісність набуття в розумінні статті 388 ЦК України полягає в тому, що майно придбавається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна від набувача, при цьому випадки такого витребування законодавством обмежуються, зокрема пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, де передбачено, що витребування майна можливе в разі його вибуття з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

У справі, яка є предметом перегляду, відчуження земельної ділянки відбулось поза волею власника, тому користувач ДП «Київське лісове господарство» наділене правом на захист речового права власника, а вказані земельні ділянки підлягають поверненню власнику від набувача згідно з положеннями статті 388 ЦК України, і саме такий спосіб захисту інтересів держави та порушених її прав відповідає змісту захисту цивільних прав та інтересів, а тому висновки суду про відсутність підстав для витребування земельних ділянок є неправильними.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення вказаних вище норм матеріального права під час вирішення позовних вимог про витребування земельних ділянок із незаконного володіння ОСОБА_6 та повернення їх в постійне користування ДП «Київське лісове господарство», що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, на що суд апеляційної інстанції уваги не звернув.

Оскільки під час нового розгляду справи не потрібно встановлювати нові обставини, то скасуванню підлягає ухвала апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року в частині позовних вимог про витребування із незаконного володіння ОСОБА_6 земельних ділянок та повернення їх в постійне користування ДП «Київське лісове господарство» із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_22 відхилити.

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року в частині позовних вимог про витребування із незаконного володіння ОСОБА_6 земельних ділянок на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області площею 10,89 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8), площею 1,9801 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), площею 1,9799 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6), ринковою вартістю 5 200 000 грн та повернення їх в постійне користування ДП «Київське лісове господарство» скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук