Справа №: 398/1398/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" жовтня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Ковальової О.Б.

за участю: секретаря Дудченко О.Ю.,

представників: позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе

до ОСОБА_3

про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

19.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, де просить стягнути з нього на їх користь 12 068 грн. збитків.

Свої вимоги мотивують тим, що 10.08.2006 року між СВК ім. Фрунзе та ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі, про що 11.08.2006 року у Державному реєстрі земель вчинено запис № 4. Згідно п.7 даний договір укладено на три роки до 11.08.2009 року. Після закінчення строку договору оренди, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен у термін не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

За 30 днів до закінчення строку дії договору, СВК ім. Фрунзе усно повідомило ОСОБА_5 про намір продовжити його дію, від неї заперечень не надійшло.

Відповідно ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» - у разі якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладається додаткова угода про поновлення договору оренди землі з власником земельної ділянки. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Але зважаючи на те, що орендодавець постійно мешкає в ОСОБА_6 федерації та є громадянкою даної держави, укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі було цим ускладнено. Однак, про досягнення згоди між орендодавцем та орендарем на поновлення договору свідчить той факт, що СВК ім. Фрунзе до 2013 року включно безперешкодно мало змогу здійснювати обробіток даної земельної ділянки та систематично сплачувало ОСОБА_5 орендну плату.

З 20.08.2013 року по 07.10.2013 року господарство здійснило осінні польові роботи, сума витрат на виконання цих робіт склала 12 068 грн.

У листопада 2013 року до них звернувся ОСОБА_4, від якого їм стало відомо, що згідно договору дарування земельної ділянки від 29.10.2013 року власником земельної ділянки стала ОСОБА_3, яка вимагала повернути їй земельну ділянку для самостійного обробітку.

Розглянувши дане звернення СВК ім. Фрунзе прийняло позитивне рішення на користь власника земельної ділянки ОСОБА_3, за умови відшкодування нею витрат понесених господарством на проведення осінньо польових робіт в сумі 12 068,00 грн.

Зазначає, що відповідно до ч.4 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно ст.28 ЗУ «Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі

Посилаючись на ст., ст. 28, 32, 33 ЗУ «Про оренду землі» просять їх вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 17 серпня 2015 року за заявою представника позивача було замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 на належного - ОСОБА_3 (а.с 39).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який є головою СВК ім. Фрунзе підтримав позов з підстав зазначених в ньому, пояснивши, що ОСОБА_5 є громадянкою ОСОБА_7. А тому вони не мали змоги переукласти з нею договір оренди землі, але цією земельною ділянкою користувались та кожен рік їй сплачували грошові кошти за оренду землі, в останнє вона отримала їх в 2013 році. Вона їх не попереджала, що хоче забрати землю. Після того, як вже було проведено осінньо польові роботи, а саме дискування та оранка, представник нового власника ОСОБА_4 повідомив їх про те, що ОСОБА_3 просить повернути їй земельну ділянку. Дану земельну ділянку вже два роки використовує ОСОБА_4 Зразу він обіцяв, що поверне їм всі затрати, а потім відмовився. Угоди про повернення затрат, він як голова ні з ким не укладав. Вважає, що зміна власника, не є підставою, щоб не стягувати з ОСОБА_3 збитки. Він не заперечував, щоб забрали цю землю, але акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі вони з новим власником не складали, тому саме відповідач ОСОБА_3 повинна повернути понесені ними затрати.

Відповідачка позов не визнає посилаючись на те, що їй сестра повідомила, що вона попередила СВК ім. Фрунзе, що подарувала землю. При оформленні договору дарування даної земельної ділянки ніяких перешкод при його оформленні не було. Про те, що вони проводили там якісь осінньо - польові роботи, їй не було відомо. На теперішній час вона уклала договір оренди землі з ОСОБА_4

Представник відповідача вважає, що позов є безпідставним. 29.10.2013 року ОСОБА_5, яка є громадянкою РФ подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 8,62 га, яка знаходиться на території Червонокамянської сільської ради. При цьому вона повідомила, що дана земельна ділянка за договором оренди від 11.08.2006 року була у користуванні СВК ім..Фрунзе та даний договір закінчив свою дію 11.08.2009 року. Лише в листопаді 2013 року відповідач від свого представника ОСОБА_4 дізналась, що належну їй земельну ділянку без будь яких правових підстав займає СВК ім.Фрунзе. Оскільки господарство відмовилось звільнити земельну ділянку, представник відповідачки звернувся до прокуратури Олександрійського району з приводу незаконного зайняття земельної ділянки позивачем, на що було надано відповідь, що СВК ім.Фрунзе надано час для усунення порушень земельного законодавства. Оскільки між відповідачкою та позивачем договір оренди земельної ділянки не укладався, то вважає, що ніяких збитків позивачу відповідач не спричиняла.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст., ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено наступне.

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю, ОСОБА_5, яка проживає в ОСОБА_6 Федерації, м.Санкт Петербург, АДРЕСА_1, на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 1909.2005 року № 568-р та від 12.10.2005 року №639-р, була власником земельної ділянки, площею 8,62 га, розташованої на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.8).

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За договором оренди землі від 10 серпня 2006 року, ОСОБА_5 передано СВК ім..Фрунзе, відповідно до п.п. 2- 8 цього договору, в користування земельну ділянку площею 8,62га, яка розташована на території Червонокам'янської сільської ради на три роки. Договір оренди землі набрав чинності після його державної реєстрації у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК"КРФ" 11.08.2006 року, за № 84. До цього договору оренди додано паспорт громадянина ОСОБА_6 Федерації на ім'я ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст.20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі, є укладеним з моменту такої реєстрації.

ОСОБА_5 є громадянкою ОСОБА_6 Федерації, що підтверджується паспортом громадянина ОСОБА_6 Федерації, виданого 07.07.2009 року (а.с.7). Питання щодо припинення права власності ОСОБА_8 на земельну ділянку, судом не розглядалося.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, з врахуванням того, що ОСОБА_9 була громадянкою ОСОБА_7, то після закінчення дії договору оренди землі - 11.08.2009 року, вони не могли з нею більше переукласти договір оренди землі, але оскільки даною земельною ділянкою користувались, то сплачували ОСОБА_9 орендну плату.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 29.10.2013 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 8,62 га, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, Червонокамянська сільська рада, що підтверджується копією договору дарування (а.с. 48 - 49), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.27).

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

25.11.2013 року представник ОСОБА_3 звернувся з листом до голови СВК ім.Фрунзе, де просить повернути земельну ділянку власникові, посилаючись на те, що вона має намір обробляти її самостійно (а.с.50)

29.11.2013 року голова СВК ім.Фрунзе на лист представника ОСОБА_3 відповідь, що про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_3 вони дізнались тільки з його листа, так як ними були проведені осінньо польові роботи, то їм пропонувалось відшкодувати витрати понесені господарством (а.с.51).

Судом встановлено, що позивач вважає, що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо відшкодування збитків внаслідок порушення умов договору оренди землі орендодавцем ОСОБА_5, а оскільки власником землі стала ОСОБА_3, то відповідно до договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, а тому вона повинна відшкодувати йому ці збитки, так як відповідно до ст.28 Закону України «Про оренду землі», орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст.11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

Таким чином, для правильного вирішення спору належить, перш за все, визначити підстави застосування цивільно-правової відповідальності (внаслідок порушення договору чи передбачених чинним законодавством цивільних прав позивача), з'ясувати, яке саме зобов'язання чи право було порушено та в чому конкретно воно полягало, що спричинило завдання збитків позивачу, вид заподіяних збитків для встановлення наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Позивач вказує, що ним були понесені затрати на обробіток спірної земельної ділянки в сумі 12 058,00грн., а саме на дискування та оранку земельної ділянки, в підтвердження чого надано довідку-розрахунок витрат на обробітку поля в серпні жовтні 2013 року (а.с.10), при цьому не надано копії актів приймання - здачі виконаних робіт, не зазначено на чому ґрунтується розрахунок та не надано самого розрахунку збитків з посиланням представника позивача в поясненнях в суді на те, що даний розрахунок робили спеціалісти, так як пише книжка, а він є головою СВК, збитки нехай рахує хтось інший.; не надано доказів в підтвердження того, що договір оренди між позивачем та ОСОБА_9 був поновлений після його закінчення в 2009 році.

Суд вважає, що доводи представника позивача ОСОБА_1 про те, що судом при вирішенні спору необхідно врахувати, що законодавством передбачено повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі також не можуть бути прийняті до уваги, так як матеріали справи свідчать, що договір оренди землі між позивачем та ОСОБА_5 після 11.08.2009 року не переукладався, також він не укладався з ОСОБА_3. Крім того, з листопада 2013 року ОСОБА_3 використовує належну їй земельну ділянку на власний розсуд, уклавши договір оренди землі з іншою особою. Також між позивачем та відповідачем не укладалось договору підряду на виконання осінньо польових робіт.

Таким чином, позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних та допустимих доказів в їх підтвердження.

Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволені позову відмовлено, то понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе до ОСОБА_3 про стягнення збитків відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя: