АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 756/2467/15-ц Головуючий в І інстанції: Маринченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Крижанівській Г.В., Пікуль А.А.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, що становить 44375,35 доларів США.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначав, що 12 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір процентної позики, відповідно до якого відповідач позичив у нього 30000 доларів США, що підтверджується актом приймання-передачі, під 15% річних, та які зобов'язався повернути в строк до 14 квітня 2012 року, проте суму позики не повернув.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики 1 213 665,82 грн., що за курсом НБУ станом на 19 лютого 2015 року еквівалентно 44375,35 доларів США.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 960 459,17 грн. заборгованості за договором процентної позики від 12 грудня 2011 року та 3654 грн. сплаченого позивачем судового збору (а.с.50,51).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року (а.с.77).

На заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1. ( довіреність від 14 липня 2015 року а.с.87) подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було з'ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема те, що сума боргу, заявлена ОСОБА_3, не відповідає дійсному розміру заборгованості, оскільки боржником повернуто частину боргу в сумі 20 000 00 доларів США.

Справу розглянуто без участі сторін, які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Зокрема, відповідно до зворотного поштового відправлення позивач ОСОБА_3 повідомлений 24 жовтня 2015 року (а.с.106); представник відповідача - ОСОБА_1 повідомлена 13 жовтня 2015 року (розписка а.с.104).

Відповідно до положення ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір процентної позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав відповідачу (позичальнику) у власність грошові кошти в сумі 30000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позику в строк до 14 квітня 2012 року. Договором передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі 15 % річних, які нараховуються на неповернуту суму позики (а.с.6).

12 грудня 2011 року між сторонами підписано акт приймання-передачі позики, яким затверджено фактичну передачу позивачем грошових коштів відповідачу (а.с.7).

Відповідач звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, приєднав до заяви копії актів від 08 і 20 квітня 2015 року про часткове повернення позики (а.с.57).

Відповідно до акту від 08 квітня 2015 року боржник ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 частину боргу в сумі 2000,00 доларів США (а.с.61); відповідно до акту від 20 квітня 2015 року ОСОБА_3 передано частину боргу в сумі 10 000,00 доларів США (а.с.62).

В ході судового розгляду справи в апеляційній інстанції, представником відповідача, як на доказ виконання боргових зобов*язань, суду надано оригінал акту від 10 жовтня 2015 року, який підписано позивачем, про відсутність претензій останнього до відповідача з приводу виконання відповідачем умов спірного договору позики (а.с.95,96).

Відповідно до положення ст. 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає можливим прийняти як письмовий доказ акт про відсутність претензій позивача до відповідача у зв*язку з виканням останнім умов спірного договору позики.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного заочного рішення з підстав відсутності боргових зобов*язань відповідача ОСОБА_2 перед позивачем.

Керуючись ст..ст.303,307,309, 313 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: