АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Левенця Б.Б.

РейнартІ.М.

за участю секретаря Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в інтересах публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року, -

у с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача кошти у сумі 106 371,27 грн. Стягнуто з ПАТ «Акцент Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 063,71 грн.

Ухвалою суду від 14 липня 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ВіЕйБі Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що позивачем не було доведено протиправності дій банку по обслуговуванню рахунку. Також вказує, що згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників.

Від ПАТ «ВіЕйБі Банк» до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

_________________________________________________________

Справа № 761/30474/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/12536/2015

Головуючий у суді першої інстанції - Гуменюк А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції - Вербова І.М.

Позивач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважала за можливе слухати справу у відсутність сторін на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 27 червня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_Подвійний дохід ЕПС» № 815253/2014, згідно якого ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок кошти у розмірі 100 000,00 грн. строком на 13 місяців із нарахуванням на суму вкладу 25 % річних, яка діє з першого по третій місяць вкладу (тобто з 27 червня 2014 року по 27 вересня 2014 року). З четвертого по тринадцятий місяць стандартна ставка складає 10 % (а.с. 6).

ОСОБА_2 виконала умови договору та внесла відповідні кошти до каси банку, що підтверджується відповідною випискою по особовим рахункам від 27 вересня 2013 року (а. с. 7).

Як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи, 22 вересня 2014 року ОСОБА_2 рекомендованим листом на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» направила заяву про розірвання договору банківського вкладу № 815253/2014 від 27 червня 2014 року та виплату грошових коштів, яку відповідач отримав 30 вересня 2014 року (а.с. 8-10).

На звернення позивача до відповідача із вимогою про виплату коштів з депозитного рахунку та дострокове розірвання договору нею не було отримано відповідь про задоволення такої вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, розриваючи договір банківського вкладу та стягуючи грошові кошти з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_2, суд виходив з того, що відповідач в порушення вимог цивільного законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання за вказаним договором та не повертає грошові кошти на вимогу вкладника.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зіст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 1.7. договору, дата вимоги вкладником - 27 липня 2015 року.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строк, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.7. договору, дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченню кожного наступного строку від дати укладення договору.

Нормою ч. ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України на банк покладено обов'язок виплатити вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

У договорі банківського вкладу (п. 1.5.) встановлено, що стандартна ставка за вкладом становить 25 % річних та діє з першого по третій місяць дії вкладу. З четвертого по тринадцятий місяць дії вкладу стандартна ставка за вкладом становить 10 % річних.

У встановлений строк банк отримані на банківський рахунок грошові кошти не повернув, ухилившись від взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 2 цієї статті Кодексу встановлює, що боржник, який прострочив виконаннягрошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість за прострочення виконанняПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов'язаннящодо своєчасного повернення банківського вкладускладає 106 371,27 грн., у тому числі: 100 000,00 грн. - сума вкладу, 6301,37 грн. - відсотки за користування вкладом, 69,90 грн. - три відсотки річних від простроченої суми.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зібрані у справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, належним чином встановив фактичні обставини справи, а тому дійшов законного висновку про необхідність стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_2боргу задоговором банківського вкладу від 27 червня 2014 року у сумі 106 301,37 грн. та трьох процентів річних запрострочення виконання зобов'язання у сумі 69,90 грн.

Також судом правильно вирішено питання про розподіл судових витрат у справі на підставі статті 88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо введення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» та неможливість згідно з положеннями ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задовольняти вимоги вкладників, не можуть вплинути на правильність висновків суду щодо необхідності стягнення коштів за договором банківського вкладу, а тому вимоги скарги про необхідність відмови у позові не приймаються до уваги колегією суддів, з огляду на наступне.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 листопада 2014 № 128 Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 (а. с. 33-34).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 20 березня 2015 по 19 березня 2016 включно (а. с. 47-48).

Так, відповідно до п. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх майнових прав 13 вересня 2014 року (а.с. 1), тобто до введення тимчасової адміністрації.

Водночас, рішення суду є заочним та ухвалено у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України, а відповідачем до ухвалення рішення не було надано доказів введення у банку тимчасової адміністрації.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмови у задоволенні позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в інтересах публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Б.Б. Левенець

І.М. Рейнарт