СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 27.08.2015 року позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що відповідно до п. 8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження в справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених в статтях 119-120 ЦПК України, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк, що передбачає право суду на цій стадії, тобто після відкриття провадження у справі, залишити позов без руху, зазначивши конкретні недоліки, які потрібно усунути та надати для цього певний час.

Зокрема, суд акцентував увагу позивача на тому, що ним, всупереч імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначено в позові жодного доказу на підтвердження тих обставин, якими він обґрунтовує свій позов, а саме необхідно зазначити чим підтверджена наявність під шкірою позивача мікрочасток, які мають властивість GPS чіпов або радіочастотних ідентифікаторів. Також не зазначено доказів на підтвердження того, що наявність радіотехнічних об`єктів, і яких саме, завдає шкоди його здоров`ю, а також те, що його така ймовірна «фізіологічна особливість» спричиняє несанкціоноване втручання в роботу відповідача. Також не зазначено доказів на підтвердження того, що в будинку позивача працює міцний радіоелектронний пристрій. Крім того, висуваючи вимоги про необхідність визнання експлуатації радіотехнічних об`єктів ПрАТ «Київстар» незаконною, позивач саме в обґрунтування наведеної вимоги всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладає обставини справи. Зміст позову зводиться виключно до ймовірного спричинення шкоди здоров`ю позивача можливою наявністю «вишок» відповідача біля будинку позивача, на підтвердження чого також не зазначено доказів.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорю ванного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Позивач всупереч п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначає доказів на підтвердження кожної обставини на підтвердження своїх вимог. Процесуальний закон вимагає саме на цій стадії зазначити всі докази на підтвердження своїх вимог, представлення яких можливе вже на подальших етапах руху позовної заяви, зокрема, під час судового розгляду.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях і на цьому чітко акцентує увагу Європейський суд з прав людини, який зазначає в рішеннях Філіс проти Греції, Міцци проти Мальти, що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним законодавством конкретної держави.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно з п.8 ст.207 ЦПК України суддя залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених в ст. ст.119-120 ЦПК України, та не було спрачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

12.09.2015 року як вбачається із матеріалів справи (зворотного повідомлення)позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув (а.с.128), що відповідно до положень ст. 74 ЦПК України дає суду підстави вважати, що позивач належним чином повідомлений.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінстративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведніка заявника.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Євпропейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119-121, 207 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання дій незаконними - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві про можливість звернення до суду із даним позовом за необхідності в разі усунення недоліків, про які зазначеном судом в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. С. Кицюк