01.10.2015 Справа № 756/4341/15-ц
Справа пр. №2/756/3030/15
ун. №756/4341/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про припинення зобов'язання за договором поруки, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про припинення зобов'язання за договором поруки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ВАТ АБ "Укргазбанк") та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 14.12.2007 року №471-ф/07, відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит на придбання автомобіля у сумі 37690,00 доларів США на строк з 14.12.2007 року по 12.12.2014 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,9% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі не менше 449,00 доларів США та в порядку, визначеному графіком щомісячних платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07 між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2, за умовами якого позивач зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 14.12.2007 року №471-ф/07.

ОСОБА_1 зазначив, що останній платіж згідно кредитного договору був здійснений ним 14.10.2011 року, станом на момент подачі позовної заяви до суду на його адресу від відповідача не надходило жодних претензій чи вимог.

Позивач стверджував, що оскільки банк не пред'явив до нього вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука за договором поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2 припинилась.

З цих підстав ОСОБА_1 просив суд визнати припиненим його зобов'язання за договором поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2.

Представник позивача позов свого довірителя підтримала, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи це тим, що поручитель ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов грошового зобов'язання. При цьому у договорі поруки зазначено, що порука за договором поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2 припиняється з припиненням забезпеченого договором поруки зобов'язання позичальника за кредитним договором. Крім того, представник відповідача зазначив, що необґрунтованим є твердження позивача щодо того, що порука припинилась, оскільки банк не пред'явив до нього вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Як пояснив представник відповідача, банк листом від 23.09.2013 року №501013/3955/2013 направив за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 претензію про повернення заборгованості по кредитному договору від 14.12.2007 року №471-ф/07, у якій повідомлялось про необхідність сплати заборгованості протягом 10 днів від дати отримання претензії. За таких обставин представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ АБ "Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 14.12.2007 року №471-ф/07, відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит на придбання автомобіля у сумі 37690,00 доларів США на строк з 14.12.2007 року по 12.12.2014 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 11,9% річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі не менше 449,00 доларів США та в порядку, визначеному графіком щомісячних платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору (а.с.5-9).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ВАТ АБ "Укргазбанк" позичальнику ОСОБА_2, які він використав за цільовим призначенням. У свою чергу, ОСОБА_2 не виконував належним чином зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за кредитним договором, допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування.

Для забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07 між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2, за умовами якого позивач зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 14.12.2007 року №471-ф/07 (а.с.10-11).

Відповідно до п.п.1.2.,1.3. договору поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2 поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов'язань по кредитному договору, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафів, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Наслідки для поручителя, які виникають при порушенні боржником зобов'язання забезпеченого порукою передбачені у ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, а саме: 1) у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; 2) поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ця норма є логічним продовженням правила, закріпленого у п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, за яким підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Законодавець встановлює достатньо чіткі правила щодо умов та підстав виникнення права у кредитора звернутися з вимогою про виконання зобов'язання до поручителя, встановлюючи, зокрема у ст.15 ЦК України гарантію того, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальне правило припинення зобов'язання передбачене ст.599 ЦК України. Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст.559 ЦК України встановлює підстави припинення відносин поруки, зокрема, ч.4 цієї статті визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з аналізу цих норм, можна прийти до висновку, що невнесення боржником за кредитним договором чергового платежу згідно з графіком погашення боргу може бути початком перебігу шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України тільки за умови, якщо у договорі поруки не встановлено строку на який вона забезпечує виконання зобов'язання. Саме по собі право кредитора вимагати виконання зобов'язання достроково у випадку порушення його виконання не змінює загального строку, протягом якого зобов'язання повинно було бути виконане та відповідно забезпечувалося порукою.

Оскільки у договорі поруки зазначено, що строк його дії пов'язується з повним виконанням зобов'язання за кредитним договором, то відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком закінчення договору поруки, як акцесорного зобов'язання, є строк закінчення основного зобов'язання - кредитного договору. Вказаний строк може бути встановлений в договорі (договірний строк) або визначений в законі (законний строк).

За своєю правовою природою строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим) і його закінчення є підставою для припинення поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, тому і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються.

У п.п.5.1.,5.2. договору поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2 визначено, що договір поруки діє до припинення забезпечного ним зобов'язання позичальника за кредитним договором; порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору.

Посилання позивача на те, що порука припинилась є необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

П.3.2.5 кредитного договору від 14.12.2007 року №471-ф/07 передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань позичальника за цим договором, забезпеченого заставою, у разі неналежної сплати страхових платежів по договору страхування автомобіля за пакетом "повне КАСКО" та договору страхування власного життя.

Також згідно п.п.2.1.,2.2. договору поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2 у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

Крім того, за приписами п.7.4. договору поруки від 14.12.2007 року №471-Ф/07-Р-2 у випадку зміни адреси або банківських реквізитів сторони зобов'язуються в 3-денний строк інформувати про це один одного в письмовій формі.

У процесі розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не повідомляв банк в письмовій формі про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження, а тому вся кореспонденція надсилалась йому за адресою, зазначеною ним в договорі поруки: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що листом від 23.09.2013 року №501013/3955/2013 ОСОБА_1 була направлена претензія про повернення заборгованості по кредиту за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07 у зв'язку з порушенням позичальником термінів сплати кредиту, у якій зазначено, що у разі несплати заборгованості або сплати не в повному обсязі через 10 днів після отримання цієї претензії, банк, керуючись п.3.1.6. договору застави транспортного засобу, зверне стягнення на заставлене майно шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з позовом, що призведе до збільшення боргу позичальника на суму витрат, пов'язаних із вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі застави та/або звернення до суду з позовом (а.с.53-55). Дана претензія 24.09.2013 року була направлена за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.47-49). Аналогічна претензія від 04.09.2013 року №501013/3752 про повернення заборгованості за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07 у зв'язку з порушенням позичальником термінів сплати кредиту направлялась і позичальнику ОСОБА_2 (а.с.58-59). Доказом отримання претензій є поштові повідомлення. Однак, дані претензії позичальником та поручителем були проігноровані.

З огляду на вищезазначене, шестимісячний строк звернення до суду з позовом до поручителя почав відраховуватись на одинадцятий день з дня отримання претензії від 23.09.2013 року про повернення заборгованості (день настання строку виконання основного зобов'язання).

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року у справі №754/21385/13-ц року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07 (а.с.27-30). В апеляційному порядку зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили, на його виконання 05.08.2014 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи №2-1361/2014 (а.с.31-36), проте на даний час вказане рішення не виконане, а заборгованість за кредитним договором не погашена. Стягуючи заборгованість в солідарному порядку з позичальника та поручителя, суд повинен з'ясувати, чи є підстави стягувати заборгованість з поручителя в солідарному порядку, зокрема, чи не припинена порука. Таким чином, ухвалюючи згадане рішення, суд виходив з того, що порука за кредитним договором від 14.12.2007 року №471-ф/07 не припинилась.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 251, 252, 526, 553, 554, 559, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про припинення зобов'язання за договором поруки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька