Справа №538/1924/15-ц
Провадження№2-о/538/87/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сегета Я.С.

при секретарі Волошиній Л.О.

з участю: народних засідателей - ОСОБА_1

ОСОБА_2

заявника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою прохаючи оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - померлим.

В судовому засіданні заявник підтримала заявленні вимоги. Представник зацікавленої особи відділу ДРАЦС Лохвицького РУЮ в судове засідання не з"явився, але подав письмову заяву про слухання справи без участі представника, проти вимог заяви не заперечують.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного.

Син заявниці, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поїхав працювати до м. Вишгород навесні 2004 року. 23 грудня 2004 року заявниці повідомили про те, що у морзі Вишгородської ЦРЛ знаходиться труп чоловічої статі, який було найдено 22.12.2004 року по вул. Л.Українки с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. Заявниця поїхала на впіз-нання трупа, в якому вона впізнала свого сина ОСОБА_4, а саме по обличчю, одягу та тілу. Їй видали протокол впізнання трупа та тіло сина, якого вона і захоронила на кладо-вищі с. Западинці Лохвицького району Полтавської області.

У видачі свідоцтва про смерть сина їй відмовили, так як вона не мала лікарського свідоцтва про смерть, на основі якого видається саме свідоцтво про смерть.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо протягом трьох років у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Таким чином, оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти, які підтверджують загибель особи, а обставини, що дають підстави припускати смерть особи.

Оскільки судом встановлено, що час та місце смерті ОСОБА_4 відомо, тому підстав для оголошення його померлим немає.

При цьому порядок оголошення особи померлою та встановлення факту смерті фізичної особи є різними видами проваджень.

Отже, підстави, визначені ст. 46 ЦК України, для оголошення ОСОБА_4 померлим, відсутні, а тому заява про оголошення фізичної особи померлою задоволенню не підля-гає.

Керуючись ст. 235- 241, 294 ЦПК України, ст. 46 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи помер-лою - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголо-шення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час прого-лошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отрима-ння копії цього рішення.

СУДДЯ Я.С. СЕГЕТ

Народні засідателі: Лихвар Г.В.

ОСОБА_2