Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року Провадження №2/425/112/15

Справа №425/3067/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С.,

секретар - Томко Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Рубіжанської міської ради Луганської області, якою просили визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 у місті Рубіжне Луганської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, її сина.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивачі та відповідач просили розглянути справу без їх участі.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивачі вказували на те, що квартира АДРЕСА_2 Луганської області, придбана ними у шлюбі. У вересні 2014 року на прохання їх доньки ОСОБА_3, вони зареєстрували її у спірній квартирі разом із сином ОСОБА_4. Але з жовтня 2014 року ОСОБА_3 із сином проживають у Російській Федерації та не мають наміру повертатись жити у цю квартиру, тому позивачі вважають, що відповідач та її син втратили право користування цією квартирою. А оскільки відповідач сама не здійснила зняття з реєстрації у цій квартирі свого місця проживання та місця проживання сина, це заважає позивачам повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою.

Відповідач подала заяву про визнання позову у повному обсязі. При цьому зазначила, що правові наслідки повного визнання позову їй відомі та зрозумілі. А їх роз'яснення з боку суду не потребує.

Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В силу положень частини першої статті 39 ЦПК України, права та інтереси малолітніх осіб захищають у суді їх батьки.

Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що відповідач являється одночасно законним представником своєї малолітньої дитини, як її матір; а батько дитини: ОСОБА_5, надав нотаріально засвідчену згоду на зняття свого сина ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання у спірній квартирі; таку ж згоду надала і її мати, відповідач по справі; в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача, у тому числі її дитини: ОСОБА_4). Тут судом враховано, що за даними нотаріально засвідчених довіреностей ОСОБА_3 та ОСОБА_5, батьків дитини, остання проживає разом із ними у Республіці Татарстан, АДРЕСА_1, тобто знаходиться разом із ними, на їх утриманні та забезпечується житлом.

Тому, оскільки позивачі просять суд захистити їх порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 у місті Рубіжне Луганської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а відповідач при цьому визнає вказані вимоги, суд вважає, що вони підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Д.С. Коваленко