АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7978/15 Справа № 188/484/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Полубан М. П. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 08 лютого 2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинено, з жовтня 2014 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким надати строк для примирення 6 місяців.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст.ст.111,112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2013 року.

Від спільного проживання мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою (а.с.7).

З жовтня 2014 року сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, проживають окремо.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що сім'я сторін існує формально і розпалася остаточно, примирення сторін є неможливим, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Крім зазначеного, у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. У тому випадку, коли суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, він постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, щ подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило в інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідачем до теперішнього часу не вживались заходи щодо примирення подружжя.

Позивачка в судовому засіданні апеляційного суду наполягала на розірванні шлюбу.

Посилання апелянта на те, що він не був повідомлений про дату та час розгляду справи до уваги не приймаються, оскільки на а.с.13 міститься власноручно написана ним заява, в якій він просить справу розглядати без його участі.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права необґрунтовані.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянту було відомо про намір позивачки розірвати шлюб з квітня 2015 року, втім він ніяких заходів для збереження шлюбу не вживав.

На підставі викладеного судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.