Справа № 635/3647/15-ц
Провадження № 2/635/1908/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді ? ОСОБА_1,

за участю секретаря ? ОСОБА_2,

представника позивача ? ОСОБА_3,

представника відповідача ? ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання незаконним рішення та його скасування, ?

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_5 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та по вул. Роздольна, 28) протиправним та скасувати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що04 червня 2014 року вона у відповідності до положень Земельного кодексу України звернулася до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області з письмовою заявою про надання їй дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га, яка розташована поряд із належними позивачу земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та вул. Роздольна, 28 у с. Комуніст Харківського району Харківської області з метою подальшого отримання її у власність в порядку приватизації для ведення особистого селянського господарства.

Проте, в порушення встановленого законом порядку та строки розгляду цієї заяви і за відсутності законних підстав відповідач оскаржуваним рішенням відмовив у її задоволенні, про що позивач дізналася лише 24 листопада 2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а доводи представника відповідача вважав необґрунтованими та такими що не спростовують доводів позовної заяви і навіть є такими, що додатково підтверджують обґрунтованість позову.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, мотиви заперечень викладені у письмових запереченнях на позовну заяву, які з доданими до них документами долучені судом до матеріалів справи (а.с. 60-68).

Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності встановив наступне.

Позивач звернулася до Роганської селищної ради Харківського району Харківської області із заявою від 04 червня 2014 року про надання їй дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га, яка розташована поряд із належними їй земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та вул. Роздольна, 28 у с. Комуніст Харківського району Харківської області для подальшої передачі цієї ділянки їй у власність в порядку приватизації для ведення особистого селянського господарства (а.с. 42).

11 червня 2014 року позивач отримала лист за № 02-29-42 від 11.06.2014 року на офіційному бланку Роганської селищної ради Харківського району Харківської області за підписом селищного голови ОСОБА_6 із зазначенням адреси позивача, в якому селищний голова повідомляє позивача про те, що рішенням XXXI сесії Роганської селищної ради VI скликання від 29.04.2014 року на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та вул. Роздольна, 28), надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства іншій особі, а отже підстав для прийняття аналогічного рішення на користь позивача не вбачається.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.10.2014 року по справі № 644/9000/14-а, яке набрало законної сили, зазначені дії селищного голови з незабезпечення належного та своєчасного розгляду заяви позивача визнані незаконними а відтак ці обставини не потребують повторного доказування у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

У своїх поясненнях суду представник відповідача підтвердив доводи позивача про факт прийняття відповідачем оскаржуваного рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_5 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та вул. Роздольна, 28)(а.с. 43), а отже у відповідності до ч. 1ст. 61ЦПК України не потребують додаткового доказування.

Вказане оскаржуване позивачем рішення відповідача містить наступну його мотивацію: «…враховуючи, що гр. ОСОБА_5 не надано належним чином завірених копій документів, що підтверджують її особу, місце реєстрації та громадянство, а також те, що вказана земельна ділянка в с-щі Комуніст вже знаходиться у впровадженні по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для аналогічних потреб іншій особі; керуючись ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 26, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Роганська селищна рада вирішила: відмовити в наданні гр. ОСОБА_5 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с-щі Комуніст (поруч із земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та по вул. Роздольна, 28)».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в України регулюються, зокрема, Земельним кодексом України, відповідно до ст. ст. 122, 123 якого позивач звернулася з вказаною заявою від 04.06.2014 року до компетентного уповноваженого органу ? Роганської селищної ради Харківського району Харківської області.

Діяльність органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб регулюються спеціальними нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 26 якого до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення питань з регулювання земельних відносин. Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 цього закону виключно на пленарному засіданні селищної ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України зокрема встановлено, що: особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже спеціальними нормами закону визначений виключний перелік підстав для відмови у задоволення заяви позивача та імперативно закріплений обовязок відповідача викласти у своєму рішенні мотиви відмови у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації.

З огляду на зміст оскаржуваного рішення в ньому відповідачем не наведено жодної з передбачених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України належної підстави для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Також не містять належних підстав для такої відмови і норми ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 26, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на які посилається відповідач в тексті оскаржуваного рішення.

Крім того, як вбачається з наданих відповідачем письмових заперечень на позов і доказів та додатково підтверджується наданим позивачем в копії рішенням відповідача ХХХІ сесії VІ скликання від 29.04.2014 року, є очевидним, що відповідачем належним чином ідентифіковано земельну ділянку, щодо якої подано заяву позивачем; відповідач обізнаний щодо факту громадянства України та дійсного місця реєстрації та проживання позивача(а.с. 60-68).

Більш того, твердження відповідача про те, що вказана в заяві позивача земельна ділянка передана іншій особі ? ОСОБА_7 для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства додатково підтверджує факт належного та однакового сприйняття як позивачем, так і відповідачем місцезнаходження земельної ділянки, щодо якої подано заяву позивача.

Таким чином судом на момент розгляду справи належним чином встановлено факт того, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,20 га в с-щі Комуніст, яка примикає з заходу до земельних ділянок по вул. Центральна, 43 та по вул. Роздольна, 28, щодо якої подано заяву позивача до відповідача є вільною, тобто не обтяжена речовими правами третіх осіб, не має будь-яких обмежень, передбачених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України та відповідає цільовому призначенню за використанням для ведення особистого селянського господарства.

Отже, враховуючи наведені обставини та тривалий період взаємовідносин між позивачем і відповідачем, у т.ч. вирішення спірних питань між ними у судовому порядку, суд критично ставиться до доводів відповідача, наведених у його запереченнях, про те, що відповідач не був обізнаний про наявність у позивача громадянства України та місце проживання позивача та відхиляє їх, як такі, що не відповідають дійсності.

Крім цього суд зазначає, що згідно положень ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України від позивача не вимагається додаткове подання документів, не передбачених цією нормою закону, зокрема подання копій паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (коду).

Окремо суд зазначає, що відповідач у своїх запереченнях хибно ототожнює різні за правовим змістом категорії як надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність або користування, що не може вважатися належним спростуванням позовних вимог виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. ст. 121, 122-126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, дозвіл на для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який надається особі у відповідності до положень ст. 123 Земельного кодексу України не є підставою для виникнення речових прав на земельну ділянку, а є лише підставою для виготовлення технічної документації - проекту землеустрою.

При цьому такий дозвіл може бути виданий необмеженій кількості осіб та практично може бути виготовлено необмежену кількість проектів землеустрою в межах однієї попередньо і орієнтовно визначеної земельної ділянки проте з різними технічними характеристиками (загальною площею, конфігурацією тощо).

З цими твердження повністю узгоджуються та кореспондують вищенаведені положення Земельного кодексу України, які не містять у собі будь-якого обовязку для особи, що отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як з розроблення проекту землеустрою, так і подальшого звернення до органу, що цей дозвіл видав, із заявою про передачу у користування чи власність земельної ділянки за розробленим проектом землеустрою або будь-яких інших безальтернативних правових наслідків, що обумовлюють виникнення речових прав на земельну ділянку.

Також суд зазначає, що на підтвердження своїх заперечень на позов відповідачем не надано ані відповідного рішення відповідача про передачу у користування чи власність будь-якій іншій особі земельної ділянки, щодо якої було подано заяву позивачем, ані будь-яких інших документальних доказів, передбачених ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про існування чиїхось речових прав на вказану земельну ділянку.

Крім цього відповідачем не надано будь-якого розробленого і затвердженого проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства як ОСОБА_7 за рішенням відповідача ХХХІ сесії VІ скликання від 29.04.2014 року (а.с. 72), так і будь-якій іншій особі.

Відповідно до ст. 27ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обовязки. Особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ст. 60ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на встановлені судом обставини та фактичні правовідносини, що склалися між сторонами, враховуючи сукупний обсяг доказів, які містяться у справі, а також на підставі ст. ст. 27, 60ЦПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а заперечення відповідача є безпідставними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи.

На підставі та керуючись ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 21-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 12, 122, 123 Земельного кодексу України, ст.ст. 26, 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_8 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в селищі КомуністХарківського району Харківської області (поруч із земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та по вул. Роздольна, 28) незаконним.

Скасувати рішення ХХХІІІ сесії VІ скликання Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.09.2014 року про відмову у наданні ОСОБА_8 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в селищі КомуністХарківського району Харківської області (поруч із земельними ділянками по вул. Центральна, 43 та по вул. Роздольна, 28).

Стягнути з Роганської селищної ради Харківського району Харківської області на користь ОСОБА_8 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суду Харківської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.В. Караченцев