У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом та просила визнати недійсним договір про спільну діяльність від 1 грудня 2010 року, свої вимоги обґрунтовувала наступним.

У жовтні 2012 року позивачу стало відомо про укладення ОСОБА_4, на той час її чоловіком, договору з ОСОБА_3 про спільну діяльність від

1 грудня 2010 року. Даний договір в подальшому став підставою для стягнення з неї коштів в сумі 185 000 грн. Позивач вважає цей договір недійсним з тих підстав, що вона, як дружина ОСОБА_4, не давала своєї згоди на укладення вказаного договору.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову, керувались положеннями частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, роз'ясненнями, що містяться в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також положеннями статей 63,65 СК України.

Так, суди першої та апеляційної інстанцій, виходячи із того, що договір від

1 грудня 2010 року про спільну діяльність між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений в інтересах сім'ї, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав визнання такого договору недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 липня

2015 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня

2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 серпня

2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна