Ухвала

іменем україни

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільного виробничо-комерційного товариства «Бенефіт», ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 липня 2014 року та від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Закарпатської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Закарпатська обласна дирекція ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільного виробничо-комерційного товариства «Бенефіт» (далі - ТОВ «Бенефіт»), ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на те, що 28 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 012/02-7/089-М, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у розмірі 221 000 євро строком до 27 березня 2012 року зі сплатою 11 % річних. 07 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 012/02-7/155-М, згідно з умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 82 000 євро строком до 06 травня 2012 року зі сплатою 11 % річних. 23 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 010/02-7/325-М, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у розмірі 201 000 євро строком до 22 серпня 2012 року зі сплатою 11 % річних. 11 січня 2011 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 010/54-01/10-017-S, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 500 000 грн строком до 30 грудня 2012 року зі сплатою 18,5 % річних. З метою забезпечення зобов'язань за вказаними кредитними договорами між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладені договори поруки від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-Р/1, № 012/02-7/089-Р/2, № 012/02-7/089-Р/3; від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-Р/1, № 012/02-7/155-Р/2, № 012/02-7/155-Р/З; від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-Р/1, № 010/02-7/325-Р/2, № 010/02-7/325-Р/3 та від 11 січня 2011 року № 12/54-01/10-017-Р/1, № 12/54-01/10-017-Р/2, № 12/54-01/10-017-Р/З, згідно з умовами яких останні зобов'язалися відповідати за належне виконання позичальником умов кредитних договорів. Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2013 року виникла заборгованість у загальному розмірі 3 176 187,87 грн, з яких: 91 162,03 євро, що еквівалентно 967 949,41 грн, та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року у розмірі 135 180,22 грн за кредитним договором від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М; 37 763,95 євро, що еквівалентно 400 973,88 грн, та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року у розмірі 56 047,98 грн за кредитним договором від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М; 110 625,62 євро, що еквівалентно 1 174 611,88 грн, та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року у розмірі 154 752,38 грн за кредитним договором від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-М; 252 272,78 грн, та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року у розмірі 34 399,34 грн за кредитним договором від 11 січня 2011 року № 010/54-01/10-017-S. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути зазначену заборгованість солідарно з відповідачів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Бенефіт», ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь Закарпатської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 3 176 187,87 грн, яка складається із заборгованості: за кредитним договором від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М року в розмірі 1 103 129,63 грн, з якої: 78 785,70 євро - заборгованість за кредитом, 11 545,30 євро - заборгованість за простроченими процентами, 831,03 євро - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, що еквівалентно 967 949,41 грн, та пеня у розмірі 135 180,22 грн; за кредитним договором від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М у розмірі 457 021,86 грн, з якої: 32 178,17 євро - заборгованість за кредитом, 5 246,36 євро - заборгованість за простроченими процентами, 339,42 євро - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, що еквівалентно 400 973,88 грн, та пеня у розмірі 56 047,98 грн; за кредитним договором від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-М у розмірі 1 329 364,26 грн., з якої: 94 262,66 євро - заборгованість за кредитом, 15 368,68 євро - заборгованість за простроченими процентами, 994,28 євро - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, що еквівалентно 1 174 611,88 грн, та пеня у розмірі 154 752,388 грн; за кредитним договором від 11 січня 2011 року № 010/54-01/10-017-S у розмірі 286 672,12 грн, з якої: 200 000 грн - заборгованість за кредитом, 48 724,84 грн - заборгованість за простроченими процентами, 3 547,94 грн - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, та пеня у розмірі 34 399,34 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04 липня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2014 року скасовано в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_4 Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2014 року скасовано в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 липня 2014 року та від 23 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М, від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М та від 23 серпня 2008 року № 010/02-7/325-М, укладених між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт», мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2011 року № 010/54-01/10-017-S не оскаржується, тому в цій частині в порядку ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядається.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213-214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанції повністю не відповідають.

Судами встановлено, що 28 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 012/02-7/089-М, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у розмірі 221 000 євро строком до 27 березня 2012 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитним коштами.

07 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 012/02-7/155-М, згідно з умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 82 000 євро строком до 06 травня 2012 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитним коштами.

23 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 010/02-7/325-М, відповідно до умов якого останнє отримало кредит у розмірі 201 000 євро строком до 22 серпня 2012 року зі сплатою 11 % річних за користування кредитним коштами.

11 січня 2011 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт» укладено кредитний договір № 010/54-01/10-017-S, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 500 000 грн, а останній зобов'язався повернути кошти до 30 грудня 2012 року зі сплатою 18,5 % річних за користування кредитним коштами.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладені договори поруки від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-Р/1, № 012/02-7/089-Р/2, № 012/02-7/089-Р/3; від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-Р/1, № 012/02-7/155-Р/2, № 012/02-7/155-Р/З; від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-Р/1, № 010/02-7/325-Р/2, № 010/02-7/325-Р/3 та від 11 січня 2011 року № 12/54-01/10-017-Р/1, № 12/54-01/10-017-Р/2, № 12/54-01/10-017-Р/З відповідно, за умовами яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати за належне виконання позичальником своїх зобов'язань.

Додатковими угодами від 06 квітня 2009 року № 012/02-7/089-М/1, від 21 вересня 2009 року № 012/02-7/089-М/2, від 29 квітня 2010 року № 012/02-7/089-М/З до кредитного договору від 28 березня 2007 року № 012/62-7/089-M; від 06 квітня 2009 року № 012/02-7/155-М/1, від 21 вересня 2009 року № 012/02-7/155-М/2, від 29 квітня 2010 року № 012/02-7/155-М/З, від 09 вересня 2010 року № 012/02-7/155-М/4 до кредитного договору від 07 травня 2007 року № 010/02-7/155-М; та від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-М/1, від 21 вересня 2009 року № 010/02-7/325-М/2, від 29 квітня 2010 року № 010/02-7/325-М/3, від 09 вересня 2010 року № 010/02-7/325-M/4 до кредитного договору від 23 серпня 2007 року № 010/02- 7/325-М внесено зміни до вищезазначених кредитних договорів, якими затверджено нові графіки сплати процентів та повернення кредитів, у зв'язку з чим зменшено суму щомісячного платежу для погашення кредитів та процентів за користування кредитними коштами. Відповідні зміни внесено додатковими угодами до договорів поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань станом на 30 липня 2013 року виникла заборгованість у загальному розмірі 3 176 187 грн 87 коп., з яких:

- заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М у розмірі 91 162,03 євро, що еквівалентно 967 949,41 грн, з яких: 78 785,70 євро - заборгованість за кредитом; 11 545,30 євро - заборгованість за простроченими процентами; 831,03 євро - нараховані проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, а також пеня за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року - 135 180,22 грн;

- заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М у розмірі 37 763,95 євро, що еквівалентно 400 973,88 грн, з яких: 32 178,17 євро - заборгованість за кредитом, 5 246,36 євро - заборгованість за простроченими процентами, 339,42 євро - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, а також пеня за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року - 56 047,98 грн;

- заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-М у розмірі 110 625,62 євро, що еквівалентно 1 174 611,88 грн, з яких: 94 262,66 євро - заборгованість за кредитом, 15 368,68 євро - заборгованість за простроченими процентами, 994,28 євро - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, а також пеня за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року - 154 752,38 грн;

- заборгованість за кредитним договором від 11 січня 2011 року № 010/54-01/10-017-S у розмірі 252 272,78 грн, з яких: 200 000 грн - заборгованість за кредитом, 48 724,84 грн - заборгованість за простроченими процентами, 3 547,94 грн - проценти за період з 26 червня 2013 року по 30 липня 2013 року, а також пеня за період з 31 липня 2012 року по 30 липня 2013 року - 34 399,34 грн.

Розмір заборгованості сторони не оскаржували.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник належним чином не виконував умови кредитних договорів, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед кредитором, що є підставою для солідарного стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитними договорами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з поручителів, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову до останніх, виходячи з того, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до поручителів, оскільки банк протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання не звернувся до суду з позовом до поручителів.

Проте повністю погодитися з таким висновками судів не можна.

Згідно зі ст. 523 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок

Відповідно до п. 4.1 договорів поруки від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-Р/1, № 012/02-7/089-Р/2, № 012/02-7/089-Р/3; від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-Р/1, № 012/02-7/155-Р/2, № 012/02-7/155-Р/З; та від 23 серпня 2007 року № 010/02-7/325-Р/1, № 010/02-7/325-Р/2, № 010/02-7/325-Р/3 договори вступають в силу з моменту їх підписання сторонами та втрачають свою дію з моменту закінчення забезпеченого ними зобов'язання. Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя.

Отже, указаними договорами поруки встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту.

Підпунктами 1.1, 1.2 кредитних договорів від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М, від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М та від 23 серпня 2008 року № 010/02-7/325-М, укладених між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт», установлено, що договори діють до 27 березня 2012 року, 06 травня 2012 року та 22 серпня 2011 року відповідно.

Отже, днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік трирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителів, буде - 28 березня 2012 року, 07 травня 2012 року та 23 серпня 2011 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 28 березня 2015 року, 07 травня 2015 року та 23 серпня 2014 року відповідно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року в справі № 6-3цс13, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нові рішення, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в позові в частині вимог про солідарне стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитними договорами від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М, від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М та від 23 серпня 2008 року № 010/02-7/325-М.

Разом з тим не може залишатися в силі в цій частині й рішення суду першої інстанції з огляду на таке.

За положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, у разі укладення різних договорів поруки з різними поручителями, поручителі несуть солідарну відповідальність лише з боржником та не відповідають солідарно між собою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення положень ст. ст. 213-214 ЦПК України не звернув уваги на те, що у даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки між банком та поручителями укладено окремі договори поруки.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М, від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М та від 23 серпня 2008 року № 010/02-7/325-М, укладених між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт», з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 липня 2014 року та від 23 вересня 2014 року задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 липня 2014 року та від 23 вересня 2014 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитними договорами від 28 березня 2007 року № 012/02-7/089-М, від 07 травня 2007 року № 012/02-7/155-М та від 23 серпня 2008 року № 010/02-7/325-М, укладеними між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Бенефіт», справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик