Справа № 0906/444/12
Провадження № 22-ц/779/87/2015
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз" на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз"(далі - НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта") про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди і зазначав, що він тривалий час працював у Долинському управлінні технологічного транспорту виробничого об'єднання "Укрнафта" на різних посадах, а з 1 липня 2007 року - на посаді заступника начальника цеху технологічного транспорту в НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта". Наказом начальника НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" від 29 серпня 2011 року його звільнено з роботи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме у зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, що дають підстави для втрати довір'я до нього. Своє звільнення з роботи вважав незаконним, оскільки він не обслуговував безпосередньо товарні цінності і не може відноситись до кола осіб, яких можна звільнити із зазначених підстав, а також посилаючись на те, що його звільнено без згоди профспілкової організації, членом якої він є, що є порушенням вимог статті 43 КЗпП України, просив поновити його на роботі й стягнути з відповідача на його користь 112 808 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30 серпня 2011 року до 5 грудня 2012 року, 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та кошти на відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 5 грудня 2012 року позов задоволено частково. Ухвалено поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника начальника цеху технологічного транспорту НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" з 29 серпня 2011 року й стягнути з ПАТ "Укрнафта" на користь ОСОБА_3 112 808 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.08.2011 року по 05 грудня 2012 року, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди,1300 грн. за надання правової допомоги адвокатом та 1235 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 7 839 грн 29 коп. звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухвалення нового про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального та процесуального права й ухвалив незаконне рішення. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач працював на посаді заступника начальника цеху технологічного транспорту, яка відноситься до кола осіб, які безпосередньо обслуговують матеріальні цінності, за своїми посадовими обов'язками здійснював безпосереднє керівництво й контроль за матеріально-технічним постачанням ремонтних та експлуатаційних матеріалів і за організацією ефективної системи їх обліку та звітності, відповідно до розпорядження заступника начальника НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" від 13 травня 2005 року й актів на списання товарно-матеріальних цінностей (запчастин) та про розходи матеріалів і встановлення запасних частин на автомобілі, керував матеріально-технічним постачанням цеху, вів реєстр запасних частин, здійснював контроль за їх списанням, тобто фактично діяв як матеріально-відповідальна особа. За результатами проведених Контрольно-ревізійним управлінням у ПАТ «Укрнафта» перевірок встановлено, що внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов'язків і порушень розпоряджень та наказів ПАТ «Укрнафта» заступником начальника цеху технологічного транспорту ОСОБА_3 допущено порушення фінансової дисципліни на загальну суму 126 142 грн 87 коп., у тому числі збитків на 56 422 грн 20 коп. (акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 12 липня 2011 року та акт додаткової перевірки фактів, викладених у попередньому акті, від 26 жовтня 2011 року). Тобто, допустив неналежне виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що завдало значної матеріальної шкоди інтересам ПАТ «Укрнафта». У зв'язку з цим, представник відпоповідача вважає, що позивача обґрунтовано звільнено з роботи за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України. Щодо рішення про відмову профспілкового комітету в наданні згоди на звільнення позивача з роботи, то така відмова не є обґрунтованою, оскільки під час прийняття такого рішення профспілковою організацією не було враховано те, що діями позивача відповідачу завдано шкоду, тому така відмова не може бути підставою для поновлення його на роботі.

У судовому засіданні представник НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав. Ухвалюючи рішення про поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді заступника начальника цеху технологічного транспорту НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" з 29 серпня 2011 року і стягучи з ПАТ "Укрнафта" на його користь 112 808 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.08.2011 року по 05 грудня 2012 року, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 1300 грн. за надання правової допомоги адвокатом , суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено з роботи з допущення порушення вимог пункту 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України та статті 43 КЗпП України, оскільки за трудовим договором на позивача не було покладено обов'язків щодо відповідальності за збереження матеріальних цінностей належних відповідачу та не було згоди згоди профспілкової організації, членом якої він є, на звільнення з роботи з ініціативи адміністрації відповідача.

Висновок суду відпровідає вимогам закону і матеріалам справи.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КзпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т.ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Висновків по суті про те, що до основного кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, відносяться особи, які одержують їх під звіт; особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до вказаного кола працівників і такі особи не можуть бути суб'єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, дійшов і суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг у справах № 6-5499св10, 6-4403св12, 6-25870св12, 6-38248св12.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Долинського управління технологічного транспорту виробничого об'єднання "Укрнафта" від 10 серпня 1987 року ОСОБА_3 прийнято на роботу в зазначене Долинське управління, яке в подальшому передане до складу НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" на правах структурного підрозділу.Із липня 2007 року позивач займав посаду заступника начальника цеху технологічного транспорту (відповідний наказ від 10 липня 2007 року).

Наказом адміністрації відповідача від 29 серпня 2011 року № 304-к ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, що дають підстави для втрати довір'я до нього.

Судом першої інстанції втановлено, що відповідно до посадової інструкції заступника начальника цеху технологічного транспорту НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" від 2 грудня 2010 року позивач здійснював безпосереднє керівництво й контроль за матеріально-технічним постачанням, пов'язаним з ремонтом транспорту, зберіганням та економним витрачанням запасних частин, ремонтних і експлуатаційних матеріалів, за організацією ефективної системи їх обліку і звітності; вживав заходів для наведення порядку в зберіганні, обліку і видачі паливно-мастильних матеріалів, організовував і контролював зняття залишків пального в баках автотракторної техніки, головував у комісії зі зняття залишків пального в баках автотракторної техніки та ніс персональну відповідальність за ці дії; здійснював контроль за списанням автомобілів, їх агрегатів і вузлів, обладнання та інших матеріальних цінностей, здійснював оформлення документів на розбирання, дефектування і оприбуткування запасних частин, вузлів агрегатів, слідкував за своєчасним зняттям з експлуатації списаних транспортних засобів (пункти 2.18, 2.19, 2.22 посадової інструкції). Крім цього, позивач очолював комісії групи Б і В для визначення фактичної потреби в запасних частинах на основі дефектних актів та списання запасних частин на основі відповідних актів згідно з розпорядженням від 13 травня 2005 року.

За змістом зазначеного розпорядження, ОСОБА_3, хоча й був головою комісій груп Б і В та здійснював загальний контроль за виконанням цього розпорядження, до кола матеріально-відповідальних осіб, визначених цим розпорядженням, включений не був, з ним не укладався письмовий договір про повну матеріальну відповідальність.

Тобто, встановлено, позивач за посадовими обов'язками не входить до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, виконання ним обов'язків не носить підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей і з ним не укладався письмовий договір про повну матеріальну відповідальність.

Також встановлено, що жодного внутрішнього нормативного акта про порядок, процедуру обліку та списання запасних частин під час ремонту та технічного обслуговування автотранспорту в управлінні не було; не встановлено такий порядок і зазначеним розпорядженням. Будь-яких порушень обліку та списання запасних частин і матеріалів під час ремонту та технічного обслуговування автотранспортної техніки позивачем не допущено.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив висновки проведених КРУ ПАТ "Укрнафта" перевірок, що внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов'язків і порушень розпоряджень та наказів ПАТ "Укрнафта" заступником начальника цеху технологічного транспорту ОСОБА_3 допущено порушення фінансової дисципліни на загальну суму 126 142 грн 87 коп., у тому числі збитків на 56 422 грн 20 коп. (акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ "Долинанафтогаз" ПАТ "Укрнафта" від12 липня 2011 року та акт додаткової перевірки фактів, викладених у попередньому акті, від 26 жовтня 2011 року), оскільки позивач підписував акти на списання товарно-матеріальних цінностей (запчастин), акти про розходи матеріалів та акти встановлення запасних частин на автомобілі як голова комісії, такі ж акти підписували й інші члени комісії та затверджувала їх відповідна посадова особа.

Крім того, розірвання трудового договору з підстав, передбаченихпунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП, може бути здійснено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник відповідно до частини першої статті 43 КЗпП.

Згідно із частиною сьомою статті 43 КЗпП України та частиною шостою статті 39 Закону № 1045-XIV рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Отже, за змістом цих норм суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не має права давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або повноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і таке звільнення суд визнає законним у разі дотримання інших установлених законодавством вимог для звільнення.

Звільняючи наказом від 29 серпня 2011 року № 304-к ОСОБА_3 з роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, що дають підстави для втрати довір'я до нього, адміністрацією відповідача не дотримано вимог статті 43 КЗпП України, оскільки відповідно до витягу з протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації НГВУ "Долинанафтогаз" від 14 жовтня 2011 року профспілковий комітет прийняв рішення про ненадання згоди на звільнення заступника начальника цеху технологічного транспорту ОСОБА_3 з роботи. Своє рішення профспілковий комітет обґрунтовував це тим, що позивач безпосередньо не обслуговував грошові або товарні цінності, тому не може бути звільнений за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України; посада заступника начальника цеху підприємства нафтогазової промисловості та виконувана позивачем робота не значаться в переліку посад і робіт, які виконуються робітниками, з якими можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність (постанова Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальним питанням та Секретаріату Всесоюзної центральної Ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

В порушення зазначених норм, адміністрація відповідача не звернула уваги на те, що лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або повноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і таке звільнення суд визнає законним у разі дотримання інших установлених законодавством вимог для звільнення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу судом не зараховано отримана позивачем пенсія по інвалідності, внаслідок чого підлягає зменшенню середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки суперечить вимога Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). та пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Щодо виправлення допущених арифметичних помилок в судовому рішенні, то такі помилки підлягають виправленню в порядку, встановленому ст.219 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Долинанафтогаз відхилити. Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський