Справа № 2-5626/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будівельних матеріалів в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради та просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, та визнати за нею майнові права забудовника вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її донька ОСОБА_4

Позивач в шестимісячний строк звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

За життя ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку.

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_4 розпочала будівництво житлового будинку, проте за життя не встигла ввести його в експлуатацію.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, не був введений в експлуатацію, а право власності на нього не було зареєстроване у встановленому законом порядку.

У зв'язку з викладеним, позивач як єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку, просила позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 заперечуючи проти вимог позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів Київської міської ради, ОСОБА_1 та просила визнати за нею право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів, з яких збудований АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_4

Визнати дії ОСОБА_1 щодо усунення її від користування АДРЕСА_1 протиправними та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні вказаним будинком.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її мати ОСОБА_4

На момент смерті ОСОБА_4, вона та її брат ОСОБА_5 проживали разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно у вигляді вказаного вище житлового будинку, який за життя вона не ввела в експлуатацію та не зареєструвала своє право власності на нього у встановленому законом порядку.

Посилаючись на ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 зазначила, що вона та її брат прийняли спадщину, оскільки на день смерті матері проживали разом з нею в зазначеному житловому будинку.

Також ОСОБА_3 посилалась на те, що вона згідно з ч. 1 ст. 1262 та ст. 1276 ЦК України має право на частку брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 обмежила доступ до спірного будинку, а отже вважає такі дії протиправними по відношенню до неї, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 заперечував посилаючись на те, що вони є необґрунтованими, у зв'язку з чим просив в них відмовити.

Відповідач Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували посилаючись на те, що він є необґрунтованим, у зв'язку з чим просили в ньому відмовити.

Свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Вислухавши думку представника позивача ОСОБА_1, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.05.1977 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 28.10.2008 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, у строк встановлений ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №97 щодо майна померлої 19.08.2008 року ОСОБА_4, заведеної Дев'ятої Київською державною нотаріальною конторою, в якій міститься заява ОСОБА_1 від 27.01.2009 року.

За життя ОСОБА_4 збудувала на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (м.р. Жуляни) житловий будинок, проте не встигла його ввести в експлуатацію та зареєструвати у встановленому законом порядку на нього право власності, що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_2, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації 17.12.1999 року.

Вказані обставини також підтверджуються рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2011 року відповідно до якого рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15.10.2010 року та додаткове рішення від 13.12.2010 року скасовані та ухвалено нове наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Солом'янської районної в м. Києві ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, Солом'янської районної в м. Києві ради про усунення від права на спадкування та визнання права власності на будинок відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Солом'янської районної в м. Києві ради про усунення від права на спадкування та визнання права власності на будинок відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2011 року встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_2 в м. Києві є самочинним будівництвом, до експлуатації не прийнятий, в установленому законом порядку не зареєстрований.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для визнання за сторонами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Також колегія суддів Апеляційного суду м. Києва зазначила, що в даному випадку сторони у справі мають право з зазначених ними підстав порушувати питання щодо визнання права власності на будівельні матеріали з подальшим набуттям права власності на будинок в порядку ст. 331 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, та визнати за нею майнові права забудовника вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Третя особа ОСОБА_3 заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 звернулась до суду з самостійними вимогами та просила визнати за нею право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів, з яких збудований АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_4, визнати дії ОСОБА_1 щодо усунення її від користування вказаним будинок протиправними та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні будинком, на що слід зазначити наступне.

Встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіт не складала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимог ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Також, спадкоємцем першої черги є ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Як на підставу для задоволення своїх вимог третя особа ОСОБА_3 посилалась на те, що на момент смерті ОСОБА_4 вона та її рідний брат ОСОБА_5 проживали разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2 (м.р. Жуляни), тому в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 та її брат є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями ОСОБА_3

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 22.05.2003 року. За цією ж адресою був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 на момент свої смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Згідно з довідкою №6183 від 24.10.2008 року ОСОБА_4 також не була зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_2

Однак, суд звертає увагу на те, що згідно з вимогами чинного законодавства будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, не можна вважати житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення є об'єктами нерухомого майна.

Згідно з ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Житловий будинок АДРЕСА_2 в м. Києві на момент смерті ОСОБА_4 та на даний час є об'єктом самочинного будівництва, тобто він не введений в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Тому до моменту належного оформлення права власності на цей будинок, юридично він не може вважатися житлом, адже не підтверджено правовстановлюючими документами, що ця будівля є будівлею капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Крім того, відповідно до акту обстеження домоволодіння по АДРЕСА_2 Солом'янського району від 26.07.2010 року, складеного комісією в складі інженера ВСП «Приватний» Овчарук Н.В., членів ради ОСОБА_7, встановлено, що зазначений будинок не придатний для постійного проживання.

Таким чином, посилання ОСОБА_3 на те, що вона разом з ОСОБА_4 та своїм братом проживали в АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_4 суперечать нормам цивільного законодавства та не підтвердженні належними та допустимими доказами у справі.

В судовому засіданні за клопотанням представника ОСОБА_3 була допитана свідок ОСОБА_8, яка є бабусею ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_9 та її брат ОСОБА_5 проживали з їх матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1

Також, в судовому засіданні за клопотанням представника ОСОБА_1 була допитана свідок ОСОБА_10, яка проживає по сусідству та була подругою ОСОБА_4

Зазначений свідок дала показання, які повністю спростовують показання, надані свідком ОСОБА_8 Зокрема, свідок ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не проживали разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4 ні до її смерті, ні після. Час від часу вони приходили навістити матір, проте постійно в зазначеному будинку вони не проживали.

Отже, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_8, оскільки вона перебуває в родинних відносинах з ОСОБА_3 і крім того, надані нею показання не підтверджуються жодними іншими доказами наявними у справі.

В свою чергу, оцінюючи покази свідка ОСОБА_10, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідок не заінтересований в справі і підстав для обмови сторін у неї немає, її покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Щодо посилань ОСОБА_3 на те, що вона згідно з ч. 1 ст. 1262 та ст. 1276 ЦК України має право на частку брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Враховуючи норми чинного законодавства ОСОБА_3 необхідно було звернутись до 14.02.2009 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття належної її брату, ОСОБА_5, частки спадщини після смерті ОСОБА_4

Проте, з матеріалів спадкової справи вбачається, що такої заяви ОСОБА_3 не подала, у зв'язку з чим вона не прийняла належну її брату частку спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Встановлено, що ОСОБА_3 не подавала, в установленому законом порядку, нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та не зверталась до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Крім того, ОСОБА_3 в своєму позові не заявляє вимоги про встановлення факту постійного її проживання разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що третя особа ОСОБА_3, яка заявляє самостійні вимоги не довела тих обставин, на які вона посилалась як на підставу для своїх позовних вимог, а тому у позові ОСОБА_3 слід відмовити.

При цьому, з матеріалів спадкової справи №97, заведеною Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, у встановленому законом порядку, після смерті своєї доньки ОСОБА_4, звернувшись з відповідною заявою.

Відповідно до інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації.

Встановлено, що реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_2 у м. Києві за спадкодавцем ОСОБА_4 відсутня.

Отже судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входять будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач належить до першої черги спадкоємців за законом та має право на спадкування майна після смерті ОСОБА_4, а саме на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, а також має право на визнання за нею майнових прав забудовника вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, та вона не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_4 за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на будинок, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, а також про визнання за нею майнових прав забудовника вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що Київська міська рада, відповідно до покладених на неї повноважень, не відслідковує порушення прав власників, суд вважає, що відповідач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, ст. ст. 29, 182, 321, 328, 379, 380, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1272, 1276 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, майнові права забудовника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

У позові третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будівельних матеріалів в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня наступного після його проголошення.

Суддя