Справа № 750/6180/15-ц Провадження № 22-ц/795/2150/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Кузюри Л.В., Харечко Л.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, представника відповідача Марчука В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2015 року в частині стягнення не нарахованої та невиплаченої компенсації (доплати) за роботу в умовах режимних обмежень в сумі 14053 грн. 91 коп. в період з 01.07.2007 року по 31.08.2013 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 до ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на користь ОСОБА_5 14053 грн. 91 коп. доплати за роботу в умовах режимних обмежень (сума без відрахування обов'язкових платежів та зборів). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано того, що позивач у період з 01.07.2007 року по 31.08.2013 року не працював з відомостями, що становлять державну таємницю на постійній основі, а сам факт наявності допуску до інформації з обмеженим доступом не є підставою для виплати компенсації. Наказу по підприємству, щодо нарахування та виплати компенсації у зв'язку з роботою, яка передбачала доступ до державної таємниці, як це передбачено Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, не видавався.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів», а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 01.06.1997 року ОСОБА_5 працював інженером контрольно-вимірювальної станції - 433 ПАТ «ЧеЗаРа» та був звільнений з роботи з 31.03.2015 року у зв'язку зі скороченням штату наказом № 91/к від 25.03.2015 року (а.с.6, 7).

Після звільнення позивач письмово звернувся до відповідача із заявою 07.04.2015 року, в якій просив провести з ним повний розрахунок, виплативши компенсацію (доплату) за роботу в умовах режимних обмежень за період до 01.10.2013 року, оскільки після цієї дати виплата вказаної вище доплати була поновлена наказом по підприємству № 313 від 24.09.2013 року. (а.с.8, 9, 140-141)

Відповідно до письмового пояснення представника відповідача від 29.09.2015 року допуск до державної таємниці за формою «два» ОСОБА_5 отримав з 16 травня 1977 року (а.с.147-149).

З графіків регламентних робіт на 2007-2009, 2013 року вбачається, що ОСОБА_5 щомісяця обслуговував апаратуру 11Н845, яка потребувала допуску до державної таємниці та мала гриф «цілком таємно» (а.с.16-18).

З Положення про контрольно-вимірювальну станцію - 433, посадової інструкції провідного інженера КВС - 433 вбачається, що робота ОСОБА_5 відповідно до його професійної діяльності була пов'язана з розробкою, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці (а.с.78-82, 126-132).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ПАТ «Чернігівський завод радіоприладів» на його користь 14053 грн. 91 коп. невиплаченої надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з 01.07.2007 року по 31.08.2013 року, суд першої інстанції виходив з того, що виплата цієї надбавки передбачена Законом України «Про державну таємницю» і відсутність наказу керівника не повинна обмежувати право працівника на оплату праці у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено виплату компенсації у разі несвоєчасної виплати вже нарахованих сум, а оскільки позивач звернувся з вимогою про стягнення надбавки, тобто оспорюваних сум, які не були нараховані, тому підстави для стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати відсутні.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже посилання суду на ст. 30 Закону України «Про державну таємницю», ст. 2 Закону України «Про оплату праці», п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» слід визнати правильними.

Відповідно до ст.30 Закону України « Про державну таємницю» у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватись відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 № Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов'язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

З Положення про контрольно- вимірювальну станцію-433 ( п.3.1,4.8), посадової інструкції провідного інженера КВС-433( П.2.8,4.8) вбачається, що робота позивача відповідно до його професійної дільності була пов'язана з розробкою,виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів,виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, що окрім показань свідків та інших письмових доказів у справі,підтверджується також графіками регламентних робіт, які свідчать про обслуговування позивачем апаратури з грифом « цілком таємно», тому доводи апеляційної скарги стосовно роботи позивача з документами та обладнанням з грифом « цілком таємно» не на постійній основі не заслуговують на увагу.

Статтею 2 Закону України « Про оплату праці» передбачено, що структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Видача додаткових наказів про виплату компенсаційних виплат діючим законодавством не передбачена. Крім того, позивач отримував доплату за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю з 16 травня 1977 року. Наказу про припинення такої виплати суду не надано, а отже посилання відповідача на відсутність наказу про встановлення такої виплати не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: