Справа № 758/5890/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О., Ткаченко І.І.,

за участю представника позивача - адвоката Юрченка М.С.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача суму погашення частки доходу, отриманого ним за незаконне володіння чужим майном (9/20 частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1) за період з 01.07.2014 р. по 01.10.2014 р., в розмірі 33 тис. грн., мотивуючи тим, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.04.2013 року позивачу належить 9/20 частини нежитлового приміщення загальною площею 97,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року встановлений порядок користування цим приміщенням, в якому позивачу виділено приміщення №1 та №12. Цим же рішенням зобов'язано ОСОБА_4 звільнити це приміщення. З моменту реєстрації позивач не має доступу до приміщення для здійснення комерційної діяльності. Позивач звернувся до органів МВС із заявою про надання позивачу доступу до зазначеного приміщення. Позивачем отримана відповідь від 31.12.2014 року, з якої випливає, що указане приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 використовується під магазин. Актом держвиконавця від 27.03.2015 року було встановлено, що ОСОБА_4 приміщення №1 та №2 не звільнив і фактично продовжує користуватися майном для отримання власного доходу. ОСОБА_4 дізнався про те, що відповідач незаконно володіє чужим майном після рішення Подільського суду, тобто 13.06.2014 року, До сьогодні ОСОБА_4 продовжує в односторонньому порядку отримувати дохід від роботи магазина. Частиною доходу ОСОБА_4 можна вважати гроші, які він економить внаслідок того, що не сплачує позивачу гроші за незаконне використання майна. Провівши аналіз середньої вартості орендної плати району, який знаходиться поруч з вул. Григорія Сковороди, випливає, що оренда 1 кв.м становить 250 грн. на місяць. Оренда нежитлового приміщення загальною площею 97,8 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 може складати 250х97,8= грн. на місяць., 9/20 частини належного позивачеві приміщення становлять 44 кв.м, тобто частка доходу могла би складати 44 кв.м. х 250 грн. =11 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Юрченко М.С. позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Доповнивши, що розрахунок взятий коректно, виходячи із середньої вартості приміщень ближчих вулиць. Початок періоду, з який просить стягнути, - з 01.07.2015 р., тобто з першого числа місця після рішення суду 1 інстанції, яким було встановлено порушення прав позивача та з цього часу відповідач повинен був звільнити приміщення спірні приміщення.

Представник відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що розрахунок взятий теоретично, його розмір не підтверджений. В своїх запереченнях вказала, що позивач посилається на ст.390 ЦК України просить стягнути з Відповідача на його користь 33 000, 00 грн. за погашення частки доходу, одержаного відповідачем за незаконне володіння чужим майном за період з 01.07.2014 року по 01.10.2014 року. Відповідачу на праві власності належить 11/20 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, виданого 20.02.2002 року головним управлінням з питань майна Київської міської державної адміністрації.Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року по справі № 758/16662/13-ц було встановлено наступний порядок користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_1: виділити в користування ОСОБА_3 приміщення - 1 -основна, прощею 30 кв.м, 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м, всього 34,6 кв.м, виділити в користування ОСОБА_4 приміщення - 2 - підсобна, площею 14,4 кв.м, 6 - вбиральня, площею 1,2 кв.м, 7 - кладова, площею 1,4 кв.м, 8 - основна, площею 7,1 кв.м, 9 - основна, площею 6,2 кв.м, 10 - основна, площею 5,5 кв.м, 11 - підсобна, площею 5,7 кв.м., а всього - 41,5 кв.м; залишити у спільному користуванні співвласників приміщення - підсобна, площею 13,3 кв.м, 5 - підсобна, площею 8,4 кв.м, а всього - 21,7 кв.м. Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з Відповідача 33 000, 00 грн. за погашення частки доходу, одержаного відповідачем за незаконне володіння чужим майном за період з 01.07.2014 року по 01.10.2014 року. Крім того, позивач роблячи розрахунки по сумі заборгованості відповідача, посилався на інформацію середньої вартості орендної плати району, який знаходиться поруч з вул. Григорія Сковороди, отриману з неофіційних джерел. Однак, 16.01.2012 року між Відповідачем та ОСОБА_6, який являється його зятем, було укладено договір найму (оренди) нежилого приміщення.09.01.2015 року термін дії договору найму (оренди) нежитлового приміщення було продовжено.Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 договорів найму (оренди) нежилого приміщення від 16.01.2012 року та 09.01.2015 року, орендна плата становить десять гривень.Як вбачається з договору найму (оренди) нежилового приміщення у Відповідача не було на меті отримання доходу за незаконне володіння чужим майном за період з 01.07.2014 року по 01.10.2014 рік, оскільки Відповідач здава в оренду своєму родичу нежитлове приміщення за номінальною вартістю 10 грн. в місяць.Зокрема, на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року по справі № 758/16662/13-ц державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Романенко Ю.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45843565, яким було зобов'язано ОСОБА_4 звільнити приміщення - 1 - основна, площею 30 кв.м і 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м в нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей до вказаного нежитлового приміщення.Також на адресу Відповідача 030.42015 року № 17391 була надіслана вимога державного виконався про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити приміщення 1 - основна, площею ЗО кв.м і 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м в нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей до вказаного нежитлового приміщення. Відповідно до ст 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.Отже, з огляду на викладене, саме державна виконавча служба зобов'язана вживати передбачені Законодавством України заходи щодо примусового виконання судових рішень, а не покладати цей обов'язок на Відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року встановлений порядок користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем, як співвласниками, при якому ОСОБА_3 приміщення - 1 - основна, площею 30 кв.м, 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м, всього - 34,6 кв.м. Цим же рішенням ОСОБА_4 зобов'язано вказані приміщення.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від11.09.2014 р. вказане рішення суду 1 інстанції залишено без змін.

Відповідно до ст.124 ч.5 Конституції України, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Постановою ВДВС Подільського РУЮ м.Києві від 17.12.2014 р. відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого 12.11.2014 р. на підставі вищевказаного рішення Подільського районного суду м.Києва про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити приміщення, які виділені за цим рішенням в користування ОСОБА_3

Як вбачається з листа Подільського РУ Головного управління МВС України в м. Києві від 31.12.2014 року дане приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 використовується під магазин.

Згідно акту держ.виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 27.03.2015 р., ОСОБА_4 приміщення №1 та №12 не звільнив (а.с. 11) і фактично продовжує користуватися майном для отримання власного доходу.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, який є зятем відповідача по справі ОСОБА_4, показав, що він, з дозволу ОСОБА_4, займає вищевказані приміщення: 1 - основна, площею 30 кв.м та 12 - підсобна, площею 4,6 кв.м в нежитловому приміщенні АДРЕСА_1, показавши їх на технічному паспорті на спірне нежитлове приміщення.

Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що приміщення, які виділені позивачеві судовим рішенням, не звільнені ОСОБА_4, який був зобов'язаний їх звільнити за судовим рішенням, та ними, з дозволу останнього, користується ОСОБА_6

Згідно зі ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє незаконно, передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту зі стягненням на користь позивача суми на погашення частки доходу, одержаного відповідачем за незаконне володіння майном позивача.

Встановлюючи період, за який сума підлягає стягненню суд виходить з того, що рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.06.2014 р. набуло законної сили 11.09.2014 р., тому сум н приймає до уваги доводи представника позивача про стягнення суми з часу рішення суду 1 інстанції. Тому, в межах заявлених позивачем позовних вимог (по 01.10.2014 р.), цей період складає з 12.09.2014 р. по 30.09.2014 р.

Розраховуючи суму, яка підлягає стягненню, суд виходить з розрахунку середньої вартості, наданого позивачем, оскільки він є співмірним та середнім, відповідає наданим документам щодо цін на нерухомість, які склалися в місця розташування спірної нерухомості, та складає 11 000,0 грн. на місяць, в т.ч. щоденна - 366,67 грн. (11 000 грн. : 30 днів).

Тому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відповідач не отримував такий дохід від займаного приміщення, що виділено позивачеві.

Таким чином, грошові кошти підлягають стягненню з відповідача за період з 12.09.2014 р. по 30.09.2014 р.в розмірі 6 966 грн. 73 коп. (19 днів х 366,67 грн.).

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги щодо стягнення суми є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, та вважає необхідним по сумі задовольнити їх частково.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі, пропорційно задоволеним вимогам, з урахуванням мінімального розміру судового збору, який діяв на час подання позову, в розмірі 243,6 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.41, 124 ч.5 Конституції України, ст.ст. ст.ст. 317, 321, 334, 359, 387, 390, 1212 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 60, 99, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за незаконне володіння чужим майном за період з 12.09.2014 р. по 30.09.2014 р. (включно) в сумі 6 966,73 грн. (шість тисяч дев'ятсот шістдесят шість грн. 73 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,6 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова