АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7009/15 Головуючий 1 інстанції - Бородіна Н.М.
Справа № 640/6116/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів:Котелевець А.В., Малінської С.М.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі відділення 123 м Харків Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ « Банк Фінанси та кредит» в особі відділення №123 м. Харків після уточнення якого остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 7185,09 доларів США. що еквівалентно 152323,90 грн. В обгрунтування свого позову посилається на те, що 12 грудня 2014року між сторонами було укладено договір-заяву №300131/146411/1-14 про банківський строковий вклад (депозит), відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 7752,63 доларів США на строк 12.12.2014 року до 12.01.2015 року.

23 січня 2015 року позивач звернувлась до банку з письмовою заявою, в якій просила повернути їй 13.02.2015 року всі належні грошові кошти за договором депозиту, однак у зазаначений строк коштине були повернуті.

Справа розглянута у відсутності сторін.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк Фінанси та кредит» на її користь заборгованість за договором строкового банківського вкладу №300131/14641 1/1-14 від 12.12.2014р. у загальній сумі 7185,09 доларів США, що еквівалентно 152 323, 90 грн. Стягнуто з ПАТ « Банк Фінанси та кредит» на користь держави витрати по сплаті судового збору у сумі 1523 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернулось з апеляційною скаргою, просить скасувати заочне рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на те, що на момент звернення Позивача до Банку з вимогами про повернення суми вкладу, діяла Постанова Правління Національного банку України від 01.12.2014 р. за № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до підпункту 9 пункту якої, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Постанова набрала чинності з 03.12.2014 р. та діяла до 03.03.2015 р.

Апелянт будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з»явився, ніяких клопотань не надав. Про належне повідомлення апелянта свідчить розписка про отримання судової повістки.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи стислі строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності апелянта, так як він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Між тим, банк свої зобов'язання за договором виконав не належним чином, оскільки не повертає вкладнику його грошові кошти в обумовлений строк. Тому з боку відповідача має місце неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором та заборгованість перед позивачем станом на 26.06.2015 року становить 7185,09 доларів США. що еквівалентно 152 323, 90 грн.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок є обгрунтованим, зроблений відповідно до вимог закону та зібраним у справі доказам.

Матеріали справи свідчать, що 12 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір-заяву №300131/146411/1-14 про банківський строковий вклад (депозит), відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 7752,63 доларів США на строк 12.12.2014 року до 12.01.2015 року.

Відповідно до п.2 вказаного договору за час користування коштами вкладу протягом визначеного строку банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 10% річних.

Відповідно до п.5 цього договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом визначеного договором строку на який розміщено вклад, при цьому банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із рахунку 1% річних.

23 січня 2015 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою, в якій просив повернути їй 13.02.2015 року всі належні грошові кошти за договором депозиту, однак у зазаначений строк кошти не були повернуті.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Суд першої інстанції обгрунтовано визнав, що банк свої зобов'язання за договором виконав не належним чином, оскільки не повертає вкладнику його грошові кошти в обумовлений договором строк.

В зв»язку з наведеним з боку відповідача має місце неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором.

Заборгованість Банку перед позивачем станом на 26.06.2015 року становить 7185,09 доларів США, що еквівалентно 152 323, 90 грн.

Також матеріали справи свідчать, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову про захист прав споживачів.

Згідно ч.З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому оскільки від сплати судового збору позивача звільнено, судовий збір в сумі 1523 грн. стягується на користь держави з відповідача.

За таких обставин судова колегія знаходить, що суд першої інстанції правильно визнав, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта, що на момент звернення Позивача до Банку з вимогами про повернення суми вкладу, діяла Постанова Правління Національного банку України від 01.12.2014 р. за № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до підпункту 9 пункту якої , уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З пояснень позивача та його представника вбачається, що банк до цього часу не виплатив позивачу навіть 15000 грн. Зазначене не спростовано Банком.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: