Провадження № 22-ц/783/5551/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, прокурора Лящука Т. І.,

представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2010 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано право власності на реконструйовані та збудовані приміщення по АДРЕСА_1 у м. Львові та зобов»язано ОКП «БТІ та ЕО» зареєструвати за ними реконструйовані та збудовані приміщення в межах, визначених технічним паспортом.

ОСОБА_2, вважаючи, що згаданим рішенням суду порушено її права та інтереси, звернулася до апеляційного суду Львівської області з апеляційною скаргою на рішення Сихівського районного суду м.Львова.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Сихівського районного суду м. Львова залишено без змін.

03.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Сихівського районного суду м.Львова із заявою про перегляд рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 року №2-3259/2010 у звязку із нововиявленими обставинами.

У зв»язку із заявленими відводами та самовідводами справу по перегляду рішення суду за ново виявленими обставинами було передано до Галицького районного суду м.Львова.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м.Львова в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 року №2-3259/2010 у звязку із нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає про те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки нею надано докази про те, що їй не було відомо про рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 року №2-3259/2010. Ухвалюючи вищевказане рішення Сихівський районний суд був введений в оману позивачами, які приховали існування права власності на спірне майно інших осіб, чим було порушено майнові права ОСОБА_2 Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді заяви не дотримався норм процесуального права, оскільки не вирішив клопотання про заявлений відвід всьому складу Галицького районного суду м.Львова, судді якого незацікавлені у справедливому та неупередженому розгляді справи, оскільки зацікавлені у вирішенні справи на користь судового працівника ОСОБА_6. На думку апелянта, відмовивши у задоволенні заяви, суд фактично неправомірно позбавив її права визнати, відновити права на території України, вважає помстою, розправою за подані нею скарги на неправомірні дії суддів. Зазначає про безпідставну відмову суду в задоволенні клопотання про відмову у відкладенні розгляду справи у зв»язку з неявкою прокурора, чим позбавлено її, вдову, пенсіонерку, учасника другої світової війни, ветерана праці України, примусово евакуйовану з Польщі в Україну, громадянку Польщі української національності, потерпілу від злочинів двох держав, права на захист. Як на нововиявлену обставину, про яку їй не було відомо на час розгляду справи, покликається на підробку архівної довідки про розмір земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням по АДРЕСА_1 у м. Львові, підробка якої доведена матеріалами кримінальної справи по обвинуваченню директора Державного архіву Львівської області. На думку апелянта ухвалені у справі №2-3259/2010 судові рішення, є завідомо неправосудні, не відповідають Конституції України, ст. 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України. З наведених підстав просить скасувати ухвалу від 24.06.2015 року, справу направити в інший суд першої інстанції для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, прокурора Лящука Т.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не довела того, що обставини, на які вона посилається є нововиявленими і такими, які можуть істотно вплинути на вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв»язку з нововиявленими обставинами. Одними із підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Із заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29.12.2010 року у зв»язку з нововиявленими обставинами, вбачається, що як на нововиявлену обставину заявник посилається на підроблення рішення виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16.11.1969 року, що встановлено ухвалою Галицького районного суду м. Львова по кримінальній справі №461/6891/14 -к, якою колишнього директора Державного архіву Львівської області ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, за видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

З архівного витягу рішення виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16.11.1969 року «Про розгляд матеріалів по обміру земель по кварталах нр……1148» вбачається, що виконком Львівської міської ради депутатів трудящих вирішив, по кварталу №1148 залишити в користуванні земельні ділянки відповідно до існуючих норм за землекористувачами в таких розмірах: в) за будинком АДРЕСА_1 що знаходиться в особистому користуванні гр-на ОСОБА_11 - 1261кв.м.

Заявник вважає, що оскільки рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29.12.2010 року ухвалювалося з врахуванням підробленого рішення виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16.11.1969 року, підробка якого підтверджується ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2014 р. та матеріалами кримінальної справи №461/6891/14 -к, що на час ухвалення рішення, про перегляд якого просить заявник, не було відомо ні суду, ні заявнику, така обставина є нововиявленою, у зв»язку з чим вищезазначене рішення суду підлягає перегляду у зв»язку з нововиявленими обставинами та підлягає скасуванню.

Згідно з роз»ясненнями п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню умов не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України. Судове рішення не може переглядатися у зв»язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ч.2 ст.361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також, якщо обставини, визначені ч.2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, вони повинні бути істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору, вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов»язки осіб, які беруть участь у справі. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв»язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій ст. 361 ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Відповідно до п.8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдиві висновки експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв»язку з нововиявленими обставинами (п.2 ч.2 ст. 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх достовірність заявнику не було відомо. Такі ново виявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

У випадках коли відносно особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчено постановленням вироку (у зв»язку із закінченням строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у зв»язку зі смертю) на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати постанову органів дізнання та досудового слідства, а також постанову суду про закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у статті 7-1 КПК України, прийнятих за результатами проведеного в порядку кримінального розслідування за умови визнання їх істотною для справи обставиною відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України.

Обгрунтовуючи вимоги заяви про перегляд рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 року у зв»язку з нововиявленими обставинами, заявник вказує на те, що ухвалюючи рішення, суд вважав, що закріплення земельної ділянки за будинком АДРЕСА_1 у м. Львові підтверджується рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16.11.1969 року, яке, як встановлено судом є фальшивим; на думку заявника, вказана обставина могла вплинути на рішення суду, оскільки вона фактично підтверджує незаконність вимог позивача, так як задоволення вимог про визнання права власності на самочинне будівництво на підставі ст. 376 ЦК України є можливим за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції вірно виходив з відсутності підстав, передбачених п.1, 2 ч.2 ст. 361 ЦПК України до її задоволення. Наведена заявником обставина не може бути визнана нововиявленою обставиною в розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки не могла вплинути на висновки суду при ухваленні рішення таким чином, що якби вказана обставина була відома, то зміст судового рішення був би іншим, зазначена обставина не мала такого значення для розгляду справи, що могла би вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, про перегляд якого просить заявник, вона не спростовує інші докази та факти, покладені в основу рішення суду від 29.12.2010 року, а архівний витяг з рішення виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16.11. 1969 року не був єдиним доказом, на підставі якого суд прийшов до висновку про правомірність вимог позивачів.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на те, що з матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання права власності на реконструйовані та збудовані приміщення по АДРЕСА_1 у м. Львові та зобов»язання ОКП «БТІ та ЕО» зареєструвати за ними реконструйовані та збудовані приміщення в межах, визначених технічним паспортом, з ухваленого у справі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2010 року вбачається, що позивачі в обґрунтування позовних вимог і Сихівський районний суд м.Львова в мотивувальній частині рішення від 29.12.2010 року посилалася, окрім рішення виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1706 від 16.11.1969 року, і на інші обставини та докази, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, і які суд оцінював в сукупності, а не виключно на підставі лише рішення виконкому, а саме: план Львівського МБТІ станом на 15.10.1963 року, із зазначенням площі земельної ділянки, витяг з рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №907 від 22.10.1964 року, свідоцтво про право особистої власності від 24.10.1964 року, видане ОСОБА_11, та інші документи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що вказана заявником обставина для перегляду рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами не є нововиявленою, такою, що може істотно вплинути на вирішення справи, та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Не вбачає колегія суддів і порушень судом норм процесуального права, які б слугували підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.