Справа №636/1355/15-ц
Провадження №2/636/932/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно грошової суми в розмірі 12 957 гривень 25 копійок в рахунок матеріальних збитків, заподіяних злочином.

В своїй заяві він зазначив, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 листопада 2012 року кримінальна справа №2036/1-97/2011 по обвинуваченню ОСОБА_1, закрита по спливу строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2008 року за обвинуваченням ОСОБА_2, встановлено, що 19 жовтня 2006 року до ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 з метою укладення кредитного договору з філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» на отримання споживчого кредиту нібито для придбання побутових товарів, а фактично в порушення умов кредитного договору, перевести в готівку і використати кредитні грошові кошти на інші цілі.

Відповідно до Положення про кредитування фізичних осіб, затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» №110 2003 року, при укладені кредитного договору, особа надає документи, які посвідчують його особу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, рахунок-фактуру на придбання товару, а також довідку про свої доходи за останні три місяці. ОСОБА_1, будучи безробітною особою, не мав можливості укласти кредитний договір на законних підставах, в зв'язку з чим звернувся до ОСОБА_2 і попросив її підробити довідку про доходи. Після цього, остання підробила довідку про доходи на ім'я ОСОБА_1.

19 жовтня 2006 року ОСОБА_1, достовірно знаючи про те, що довідка про доходи на його ім'я являється підробленою і відомості, які в ній містяться, не відповідають дійсності, звернувся до філії Чугуївського відділення № 2834 ВАТ «Ощадбанк», надавши підроблену довідку про доходи співробітнику кредитного відділу банку ОСОБА_3, яка без перевірки належним чином відомостей, які знаходяться в довідці про доходи, прийняла від нього кредитну заявку і винесла питання про надання споживчого кредиту на засідання кредитного комітету.

19 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та філією Чугуївського відділення № 2834 ВАТ «Ощадбанк» укладено договір № 367 і надано споживчий кредит на суму 10 000 грн. Вказана сума за розпорядженням бухгалтерії банка була перерахована на розрахунковий рахунок СПДФО ОСОБА_4, а в подальшому отримані в кредит грошові кошти ОСОБА_1 звернув на свою користь. Крім того, позивач посилається на те, що 15 травня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2036/1-97/2011, провадження №1/636/125/13, кримінальну справу за ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому суд зазначив ті ж самі фактичні обставини, які були наведені у вироку від 23 січня 2008 року.

Також 29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011, провадження №1/636/125/13, кримінальну справу за ч.2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_4, закрито у зв'язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому судом встановлено, що в період жовтня-листопада 2006 року ОСОБА_4, будучи приватним підприємцем, уклав з Чугуївським відділенням № 2838 ВАТ «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків-фактур на промислові товари отримав в банку готівкові грошові кошти і надав їх цим особам. Частину суми кредиту ОСОБА_4 брав з вказаних осіб за нібито надані послуги.

Позивач у позові також зазначає, що 29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011, провадження №1/636/125/13 закрито кримінальну справу за ч.2 ст.190 КК України відносно ОСОБА_3 у зв'язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому судом встановлено, що в період жовтня-листопада 2006 року ОСОБА_3, будучи економістом по кредитуванню та членом кредитного комітету Чугуївського відділення №2838 ВАТ «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку без ідентифікації позичальників, за відсутності всіх необхідних документів, за підробленими довідками про доходи з місця роботи, надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні «Ощадбанку». Частину суми кредиту ОСОБА_3 отримувала з вказаних осіб за нібито надані послуги. Таким чином, відповідачі у справі, діючи спільно, за раніше обговореним планом, шляхом обману та підробки документів вчинили дії, спрямовані на незаконне отримання ОСОБА_1 в Чугуївському відділені ВАТ «Ощадбанк» споживчого кредиту в розмірі 10 000 гривень, який в подальшому був переведений в готівку та розподілений між членами групи.

Станом на 17 люте 2015 року, заборгованість за кредитним договором №367 від 19 жовтня 2006 року складає суму 12 957,25 грн., яку позивач пов'язує з матеріальними збитками, заподіяними злочином, і з підстав, передбачених ст.ст.61 ч.4, 1166 ч.1 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі позов не визнали, надавши суду усні та письмові заперечення проти його задоволення, посилаючись на відсутність сукупності фактів, які підтверджували б їх вину.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність, передбачена ч.1 ст.1166 ЦК України, передбачає прямий зв'язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи.

Як роз'яснено в п.2 постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.

У ч.1 ст.1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» кредитного договору №367 від 19 жовтня 2006 року, ОСОБА_1 надано споживчий кредит на суму 10 000 гривень з кінцевим терміном повернення 20 жовтня 2008 року. Станом на 17 лютого 2015 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 12 957 гривень 25 копійок.

На підставі вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2008 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, за підроблення документів.

Із вироку вбачається, що 19 жовтня 2006 року до ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 з проханням підробити довідку про його доходи, для подальшого надання до банку для отримання кредиту.

На підставі підробленої довідки про доходи був укладений між ОСОБА_1 та філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір на суму 10 000 гривень, згідно рахунку, який був виписаний ФОП - ОСОБА_4.

15 травня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.190 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 листопада 2012 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 закрита у зв'язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі за ч.2 ст.190 КК України по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у зв'язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4, будучи приватним підприємцем, уклав з Чугуївським відділенням №2838 ВАТ «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків - фактур на промислові товари отримав в банку готівкові гроші і надав їх особам.

ОСОБА_3, будучи економістом по кредитуванню і членом кредитного комітету Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку за підробленими довідками про доходи з місця роботи, надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні «Ощадбанку».

Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження в діях відповідачів повного складу цивільного правопорушення, яке мало б наслідком заподіяння позивачу збитків, що передбачено ст.1166 ЦК України.

Положенням ст.1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Між тим, судом не встановлено і позивачем не доведено якими спільними діями чи бездіяльністю відповідачів заподіяна майнова шкода позивачу.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на те, що вина відповідачів у заподіянні шкоди підтверджується тим фактом, що існують постанови суду про закриття кримінальної справи у зв'язку з закінченням строків давності притягнення осіб до кримінальної відповідальності, не є безспірною підставою для задоволення позову.

Відносно ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не існує вироку за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Згідно роз'яснень, які містяться у абзаці 1 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільних справах», постанова про закриття кримінальної справи у зв'язку з закінченням строків давності має оцінюватись судом в загальному порядку, оскільки вказана постанова не встановлює жодної преюдиції.

Таким чином, позивачем під час судового розгляду не було надано достатніх та належних доказів у підтвердження того, що відповідачі спільними діями та маючи єдиний умисел, завдали позивачу матеріальних збитків, також відсутній причинний зв'язок між їх діями і наслідками, зазначеними позивачем.

Судом з'ясовано, що кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» за №367 від 19 жовтня 2006 року не скасований та не визнаний недійсним.

За його умовами ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000 грн. і зобов'язався його погасити у встановлені договором строки.

Із постанов про закриття кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 виконували послуги, при умові, що кожний із осіб, які до них звертались, у майбутньому повністю поверне всю суму кредиту Банку за умовами кредитного договору.

Звертаючись з позовом, позивач, посилаючись на положення ст.1166 ЦК України, просив стягнути солідарно з відповідачів суму непогашеного ОСОБА_1 кредиту у розмірі 12957 гривень 25 копійок.

Однак, вказана заборгованість за кредитним договором не є матеріальними збитками у розумінні ст.1166 ЦК України, і не підлягає стягненню з відповідачів з наведених позивачем підстав.

ПАТ «Державний ощадний банк України» не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у іншій спосіб.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 1166,1206 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних злочином, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: