Справа № 496/2766/15-ц
Провадження № 2/496/1300/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі Горлевому Д.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області цивільну справу за позовна заявою ОСОБА_1 до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 грудня 1997 року позивач був прийнятий до КСП „Дружба с. Великий Дальник трактористом та влітку 1999 року позивач отримав від керівництва КСП дозвіл на вселення в гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач у вересні 1999 року заселився у кімнату АДРЕСА_3 ). Протоколом засідання правління КСП „Дружба від 25 листопада 1999 року №6 гуртожиткам було надано статус постійного житла та всім працівникам підприємства було надано право на приватизацію житла. Вказаний гуртожиток з 24 жовтня 2008 року перебуває на балансі Великодальницької сільської ради. У зв`язку з тим що позивач вчасно не зареєстрував свої місце проживання у гуртожитку він позбавлений можливості отримати право власності шляхом приватизації. Зареєструвати своє місце проживання за вказаною адресою позивач не має можливості, так як у нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. У лютому місяці 2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому документи для здійснення реєстрації місця проживання, однак йому 13 березня 2015 р. було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно. Позивач вказує, що з вересня 1999 року по листопад 2012 рік він постійно проживав у вказаній квартирі, що підтверджується актом та довідкою Великодальницької сільської радою, а тому має право оформить її у власність на підставі набувальної давності. В зв`язку з вищенаведеним, позивач змушений звернутись з вказаним позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, у судому засіданні не з`явився був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини не явки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював трактористом КСП „Дружба с. Великий Дальник з 1997 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Протоколом засідання правління КСП „Дружба від 25 листопада 1999 року №6 гуртожиткам було надано статус постійного житла та всім працівникам підприємства було надано право на приватизацію житла (а.с. 8).

Довідка від 26 березня 2014 р. видана виконавчим комітетом Великодальницької сільською радою Біляївського району вказує, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_4 , знаходиться на балансі сільської ради з 24 жовтня 2008 року (а.с. 11).

Згідно довідки № 3880 від 24 грудня 2012 року видану виконавчим комітетом Великодальницької сільською радою Біляївського району та акту від 09 січня 2013 року позивач мешкав з вересня місяця 1999 року по листопада 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11,12).

Позивач звернувся до Великодальницької сільської ради з заявою надати йому документи для здійснення реєстрації місця проживання, однак йому листом від 13 березня 2015 р. йому було роз`яснено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України письмову заяву, документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату державного мита та документи, що підтверджують: право на проживання в житлі ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, ордер) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника (співвласника) житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання (а.с. 9).

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивач у судовому засіданні відмовився від клопотання щодо допиту свідків, вважав за можливе розглянути справу з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

У відповідності до роз`яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на об`єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою-вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно.

Тобто одна з основних вимог, встановлених законодавством, для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - 10 років відкритого безперервного володіння нерухомим майном.

Враховуючи зазначене, аналізуючи зібрані докази, не вбачається, що позивач саме відкрито безперервно володів вказаною квартирою. Так у вищевказаних довідках та акті вказано, що позивач саме мешкав у зазначеній квартирі.

Керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 57,60, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Галич О.П.

29 жовтня 2015 року