АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого-судді Рейнарт І.М.

суддів Вербової І.М., Желепи О.В.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015р. за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Соловьова В.В.,

встановила:

у березні 2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Соловьова В.В. щодо не розгляду клопотання та зобов'язати його розглянути клопотання та надати письмову відповідь.

Мотивуючи свої вимоги, заявник зазначав, що постановою від 27 жовтня 2014р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014р. про стягнення аліментів. У лютому 2015р. він звернувся до державного виконавця з клопотанням про зарахування добровільно сплачених ним коштів у розмірі 48 325грн. на банківську картку на ім'я ОСОБА_3 в період з травня 2014р. по грудень 2014р. в якості сплати аліментів. Однак, відповіді державний виконавець йому не надав і клопотання не розглянув.

Ухвалою суду від 8 квітня 2015р. у задоволенні скарги відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі заявник просить ухвалу суду скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом не було витребувано виконавче провадження і не було досліджено наявність його клопотання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником суду не було надано доказів направлення державному виконавцю клопотання, а приєднана до скарги копія повідомлення про вручення поштового відправлення є недостатнім доказом у підтвердження вимог заявника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає матеріалам справи та ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/11077/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

- 2 -

Звертаючись до суду з даною скаргою, у підтвердження своїх вимог заявник надав суду копію повідомлення про вручення 14 лютого 2015р. поштового відправлення на адресу ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Проте, не надано опису поштового відправлення та тексту самого документу, який був направлений заявником на адресу відділу державної виконавчої служби, а відтак, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про недоведеність вимог заявника.

Доводи апелянта про те, що суд повинен був витребувати виконавче провадження та пересвідчитися про наявність його клопотання, не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства.

Розділ VII ЦПК України, який передбачає порядок розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, не зобов'язує суд при розгляді скарги за власною ініціативою витребовувати виконавче провадження або інші документи. Не було заявлено такого клопотання і заявником при подачі скарги до суду.

З матеріалів справи вбачається, що заявник був належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги (с.с.10), проте, у судове засідання не з'явився і будь-яких клопотань не заявляв.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням

зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Матеріали справи такого клопотання заявника не містять, тому суд першої інстанції не був зобов'язаний витребувати будь-які докази на підтвердження посилань заявника.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді скарги не були допущені порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали, виходячи з доводів апеляційної скарги, не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: