Єдиний унікальний номер 243/8851/15-ц
Номер провадження 2/243/4604/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 вересня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретарі - Врублевській К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: м. Словянськ, вул. Бірюзова, 7. Окрім неї за вказаною адресою зареєстровані її донька, ОСОБА_4, зять, ОСОБА_3, та онук, ОСОБА_5 Проте за вказаною адресою відповідачі не проживають з вересня 2013 року, тому позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судове засідання не зявилися, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

У ході судового засідання було встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Бірюзова, 7, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.10.2002 року, записаного в реєстрову книгу №77 за реєстровим №17841.

Відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «ЖД №2» від 28.07.2015р. та копією домової книги.

Судом встановлено, що відповідачі вибули з даного будинку за власним бажанням та з вересня 2013 року в будинку не зявлялися та не цікавилися його станом. Перепон у користуванні житлом їм ніхто не чинив.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснили, що є сусідками позивача, зазначили, що в зазначеному будинку відповідачі не мешкають з 2013 року, вони виїхали за межі України де живуть та працюють, перепон в користуванні будинком позивача їм ніхто не чинив.

Судом встановлено, що відповідачі не мешкають в будинку №7 по вул. Бірюзовій в м. Словянську Донецької області з вересня 2013 року, тобто понад один рік, в добровільному порядку виписатися з вказаного будинку не бажають.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані і підлягають повному задоволенню.

Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, 27.06.1974 року народженця, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Бірюзова, будинок 7.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.О. Носовська