Справа № 266/4935/14-ц
Провадження № 2/266/173/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.01.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.,

при секретарі - Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист свого права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 26/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого другою жданівською державною нотаріальною конторою 24.08.1972р.н. за реєстром №3257 та зареєстрованого в БТІ 08.09.1972р., інвентаризаційна справа №6554. З 2009 року за його згодою в належній йому частці будинку були зареєстровані його син ОСОБА_2, дружина його сина - ОСОБА_4 та його онук - ОСОБА_3, які до цього часу мешкали у РФ та для отримання роботи у м.Маріуполь були зареєстровані за вказаною адресою. Однак в будинку вони ніколи не мешкали, ніяких належних відповідачам речей у будинку не має. Просив захистити його право власності на домоволодіння шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явилися, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_5 до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглядати справу за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 19.01.2015р., судом встановлено, що відомості про право власності або інші речові права за об'єктом нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 41-42).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звернувшись до суду із позовом про захист права власності, та посилаючись при цьому на відсутність правовстановлюючих документів на будинок, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності, яке на його думку порушується та підлягає захисту в судовому порядку. А тому суд приходить до висновку, що позивач, не будучи офіційним власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1, не може заявляти цих позовних вимог із обґрунтуванням підстав позову посиланням на норми ст..ст.391, 405 ЦК України.

Тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням не обґрунтованими і вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа - ОСОБА_5 - відмовити.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана до суду, що його ухвалив відповідачами, протягом 10 днів з отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі позивачем, третьою особою протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони - в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя: Дзюба М. В.