Справа № 346/2512/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2308/2015
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: апелянта ОСОБА_2І та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 4193,70 грн. матеріальної та 3 000 грн. моральної шкоди, завданої неналежним виконанням замовленої послуги з заміни тканини на дивані.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що при його ухваленні порушені норми матеріального та процесуального права ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказував, що судом при ухваленні рішення не звернуто уваги, що позивач є споживачем, який вчасно у встановлений чинним законодавством строк звернувся до відповідача із вимогою про усунення недоліків проведеної роботи. Проте, відповідач на досудове врегулювання спору не погодився та відмовився оглянути пошкоджений, на думку позивача, диван і давати пояснення з цього приводу.

Так, в суді позивач неодноразово наголошував, що відповідач на перший погляд роботи виконав, проте пізніше було встановлено, що останній недобросовісно замінив основи дивану на інші, в чому полягає головна претензія споживача до виконаної роботи. При прийнятті роботи позивач не міг встановити заміну основи дивану, так як для цього необхідно було повністю зняти верхню тканину.

До позовної заяви було долучено клопотання про допит свідків, та витребування доказів, та огляд дивану, які суд проігнорував.

Також вказує, що відповідач зловживав своїми процесуальними правами та затягував розгляд справи.

Вважає, що без посереднього погодження із замовником, відповідач виконав роботу на власний розсуд, що свідчить про порушення прав споживача.

За наведених доводів, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення апелянта та його представника, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись положеннями глави 61 ЦК «Підряд», виходив з недоведеності факту заподіяння позивачу як матеріальної так і моральної шкоди.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що в грудні 2014 року між сторонами укладено усний договір підряду, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобовязався замінити тканини на дивані та мяких кріслах, які належать ОСОБА_2 31.01.2015року відреставровані меблі були повернуті замовнику, в якого жодних претензій щодо якості робіт не виникло. Як вказує позивач, на виконання умов договору ним передано 2100 грн. авансу на 170 доларів США за використану тканину для меблів. 04.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з скаргою, на те, що в дивані під час виконання робіт без погодження був замінений каркас.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (шкоди) суду необхідно зясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника.

Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, суд першої інстанції обґрунтовано врахувавши зазначені вище обставини та норми закону, дійшов правильного висновку про те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено наявності у виконаній відповідачем роботі недоліків, а також, що це створює перешкоди у використанні дивану за призначенням. Крім того, позивачем не надано доказів причинно-наслідкового звязку між погіршенням стосунків у сімї та протиправними діями відповідача.

Позивач обґрунтовуючи позов, вказував, що виявив недоліки виконаних робіт, оскільки тканина на спинці та на сидінні дивану була різною, а ніжки неякісно виготовлені. Проте, дані факти могли бути помічені замовником при уважному огляді дивану під час прийняття роботи.

Судом першої інстанції вірно вказувалось, що позивач не спростував, що роботи замовлені ним, виконані в повному обсязі та належним чином. Так, в матеріалах справи відсутні докази, яким був стан дивану до виконання відповідачем робіт по його реставрації та відповідно до вимог Закону не надано виключних доказів того, що після виконання замовленої роботи дивану завданий істотний недолік.

Також, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобовязаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Зясувавши вищевказані обставини щодо недотримання позивачем порядку прийняття виконаних робіт, суд першої інстанції правомірно наголосив в оскаржуваному рішенні на тому, що позивачем не було заявлено клопотання про призначення експертизи, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 853 ЦК України експертиза призначається з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин після їх прийняття замовником відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України, а обставини, на які посилалася позивач підлягають доведенню відповідно ст. ст. 58-60 ЦПК України.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6

ОСОБА_7