Справа № 447/56/15 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/5074/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представників апелянта - ОСОБА_2,

ОСОБА_3, заявника ОСОБА_4, її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4 в інтересах дитини ОСОБА_7, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою в інтересах дитини ОСОБА_7, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Покликається на те, що з 28 лютого 2002 року по лютий 2015 року вона проживала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу мають двох дочок - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після одруження ОСОБА_4 переїхала до квартири АДРЕСА_1, де проживав її чоловік,та стали там постійно проживати однією сім'єю у період часу із січня по квітень 2003 року.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 подали до суду позов до ОСОБА_6 про скасування права власності на спірну квартиру з причин подання ним неправдивих відомостей в ході приватизації квартири щодо місця проживання дружини - ОСОБА_4 та дочки - ОСОБА_7 у період із січня по квітень 2003 року, відтак необхідно встановити юридичний факт проживання сторін однією сім'єю у спірний період часу.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 рокузаяву ОСОБА_4 -задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у період із січня по квітень 2003 року в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 121,80 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_6

В апеляційній скарзі покликається на те, що заява ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання у АДРЕСА_1 взагалі не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, так як з заяви та пояснень самої заявниці вбачається, що існує спір про право, а саме право на частину квартири в порядку її приватизації.

Крім того, зазначає, що на даний час в Миколаївському районному суді знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання недійсною приватизації та скасування рішення Новороздільської міської ради про передачу в порядку приватизації права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно і свідоцтва на право власності на нерухоме майно. Вказує, що позивачка ОСОБА_4 намагається позбавити його права власності на спірну квартиру, а саме на цій підставі, що на час приватизації квартири у квітні -січні 2003 року вона з дитиною проживала з ним у даній квартирі.

Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, а у випадку відмови у цьому клопотанні, просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою в інтересах дитини ОСОБА_7, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єюу період часу із січня по квітень 2003 року в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_6 Зазначає, що встановлення факту проживання сторін у спірній квартирі однією сім'єю необхідно для підтвердження проживання у даній квартирі саме малолітньої дочки разом з батьками, так як ОСОБА_6 не зазначив ОСОБА_7 як новонароджену дитину, яка проживає з ним, у заяві про надання в приватну власність квартири в порядку приватизації(а.с.2-4).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24 квітня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_7 подали до суду позов до ОСОБА_6, виконавчого комітету Новороздільської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Новороздільської міської ради, Комунальне підприємство «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради, про визнання недійсною приватизацію вищезазначеної квартири та скасування рішення Новороздільської міської ради про передачу в порядку приватизації права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9-14).

З цього вбачається, що існує спір про право щодо вказаної квартири.

Однак, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що вбачається спір про право, а саме, що встановлення факту постійного проживання у спірній квартирі є підставою для оспорювання приватизації ОСОБА_6 житла, на що покликається у своєму позові ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а не позовного, а тому доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, заслуговують на увагу та спростовують висновки суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зі змінами від 25.08.1998 року, у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 1 п. 4 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Враховуючи наведене та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, з постановленням ухвали про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 235 ч. 6, 303, 304, 307 ч. 1 п. 4, 309, 310, 313, 314 ч. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 в інтересах дитини ОСОБА_7, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.