справа № 361/5409/15-ц
провадження № 2/361/2596/15
07 жовтня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням,
У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог, просив вселити його у квартиру № 230, розташовану у житловому будинку № 23-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області, та зобовязати ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у користуванні цією квартирою.
В обґрунтування позову зазначав, що з 18 жовтня 1986 року він перебуває у шлюбі із відповідачем ОСОБА_4 Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У 1994 році, працюючи на Броварському алюмінієвому заводі, він отримав на сімю трикімнатну квартиру, загальною площею 78,2 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у якій зареєстровані він, дружина та двоє їхніх синів. Дана квартира приватизована ними в рівних частках на чотирьох осіб.
У 2014 році захворіла його (позивача) мати ОСОБА_7, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки його мати похилого віку, проживає в селі одна, він змушений був поїхати та доглядати за нею.
Коли повернувся, відкрити двері квартири він не зміг, так як замки у дверях були замінені, у квартиру його ніхто не впустив.
Зателефонувавши дружині ОСОБА_4, щоб дізнатися, чому він не може потрапити до квартири, відповідач повідомила його, що впускати його до квартири не збирається.
У квітні 2015 року він звернувся із заявою до Броварського МВ ГУ МВС України, під час виїзду дільничного інспектора до належної йому квартири, двері ніхто не відчинив. Відповідач на телефонні дзвінки не відповідала, добровільно впустити його до квартири, де залишилися його речі, та визначитися із порядком користування квартирою вона не бажає, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 у судовому засіданні позов підтримали, дали аналогічні пояснення, просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечували.
Відповідач ОСОБА_4, будучи повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 грудня 1998 року Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, трикімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 78,2 м2, житловою площею 42,8 м2, на праві спільної сумісної власності належить чотирьом особам: позивачу ОСОБА_3, відповідачу ОСОБА_4 та двом їхнім синам: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Частки співвласників у квартирі не визначені.
Згідно із технічною характеристикою дана квартира складається із трьох житлових кімнат площею 15,2 м2, 10,2 м2 і 17,4 м2, кухні площею 9,1 м2, санвузла площею 1,0 м2, ванної кімнати площею 2,7 м2, коридору площею 11,5 м2, веранди площею 7,4 м2 та двох лоджій площею 1,8 та1,9 м2.
Із довідки № 03-16/278 від 16 вересня 2015 року, виданої Бакаївською сільською радою Ічнянського району Чернігівської області, вбачається, що позивач ОСОБА_3 з 01 квітня 2014 року проживає без реєстрації у селі Бакаївка Ічнянського району Чернігівської області по вулиці Шевченка, буд. 10, здійснює догляд за своєю матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.
У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
У ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
За змістом норми ч. 1 ст. 383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Враховуючи викладене, належність вказаної вище квартири на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, позивач ОСОБА_3 має право на користування 10,7 м2 житлової площі даної квартири.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Із висновку старшого дільничного інспектора міліції Броварського МВ ГУ МВС України ОСОБА_11 по заяві позивача від 08 квітня 2015 року видно, що 01 квітня 2015 року надійшла заява ОСОБА_3 про те, що дружина ОСОБА_4 чинить йому перешкоди у користуванні квартирою № 230 у будинку № 23-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області та до квартири його не впускає. Вселити ОСОБА_3 до квартири не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Опитати ОСОБА_4 не представилось можливим. Виходячи з відсутності кримінального правопорушення та наявності між сторонами цивільно-правових відносин, позивачу було рекомендовано звернутися до суду.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи право позивача ОСОБА_3 на користування належною на праві спільної сумісної власності зазначеною квартирою, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Вселити ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2.
Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні ним квартирою № 230 у будинку № 23-Б по вулиці Черняховського у місті Бровари Київської області.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.
Суддя Дутчак І. М.