АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Провадження №22- ц/790/6955/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_10, ОСОБА_11, 3-особи: ОСОБА_12, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Харківська міська рада - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися в суд з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_9, її малолітнього сина ОСОБА_10, ОСОБА_11 такими, що втратили право користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що відповідачі з лютого 2007 року по час звернення їх з позовом до суду у вказаній квартирі не проживають без поважних причин, у зв'язку з чим втратили право на користування жилими приміщеннями квартири.

Відповідачка ОСОБА_9, діюча у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, позов не визнала.

При цьому посилалася на те, що вона разом зі своїми дітьми ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 проживає у спірній квартирі та займає житлову кімнату пл. 7,3 кв. м. та житлову кімнату пл. 18,6 кв. м.

Відповідач ОСОБА_11 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

3-особа ОСОБА_12 позов не визнав.

При цьому посилався на те, що його мати та брати постійно проживають у спірній квартирі.

Представник управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради позов не визнав.

Вважав, що задоволення позову порушить права малолітньої дитини, оскільки вона не матиме постійного місяця проживання.

Представник Харківська міська рада в судове засідання не з'явився.

В письмових запереченнях наданих до суду, просив у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно роз'яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова.

Вказана квартира складається з чотирьох жилих кімнат, з яких три кімнати ізольовані площею 11,4 кв. м., 7,3 кв. м., 9,4 кв. м., одна кімната прохідна площею 18,6 кв. м., кухні, коридору, ванної кімнати, туалету (а. с.57).

Особовий рахунок на квартиру відкрито на ОСОБА_13, яка є матір'ю позивачки ОСОБА_6, а також відповідачки ОСОБА_9, та яка померла 22 жовтня 2007 року (а. с. 9).

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_6, її дорослі діти син - ОСОБА_7, дочка - ОСОБА_8, а також ОСОБА_9, її малолітній син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, її дорослі сини - ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а. с. 6,7, 43,44, 205).

Доказів того, що позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є наймачами квартири АДРЕСА_1 та між ними і Харківською міською радою укладено договір найму спірної квартири, матеріали справи не містять.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки та існує тривалий спір з приводу користування жилою площею вказаної квартири.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 неодноразово зверталися в суд з позовами до відповідачів про визнання їх такими, що втрати право на користування жилими приміщеннями квартири.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2010 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні позову про визнання ОСОБА_9 та неповнолітніх ОСОБА_11, ОСОБА_10 такими, що втратили право на користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 за недоведеністю (а. с. 54-56).

Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2011 року, змінено рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 липня 2011 року та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_12, ОСОБА_9, діючої у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_11, ОСОБА_10 про визнання їх такими, що втратили право на користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 за недоведеністю (а. с. 51-53).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 посилалися на акт від 3 жовтня 2014 року начальника дільниці №31 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_14, відповідно до якого ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 не проживають в АДРЕСА_1 з 1997 року ( а. с.12).

Із пояснень свідка ОСОБА_14, наданих в суді першої інстанції встановлено, що вона є начальником дільниці та на прохання позивачів складала акт про не проживання, відповідачів у спірній квартирі, посвідчувала підписи свідків, які цей факт стверджували. Особисто їй факти щодо не проживання відповідачів у спірній квартирі невідомі.

Із пояснень свідка ОСОБА_15, наданих в суді першої інстанції встановлено, що вона є сусідкою позивачів та їй відомо, що відповідачі та неповнолітня дитина в квартирі позивачів не проживають з 2007 року. Перебуваючи в квартирі позивачів вона знаходилася лише у двох жилих кімнатах, в інші жилі кімнати вона не заходила.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку акту начальника дільниці №31 КП «Жилкомсервіс» від 3 жовтня 2014 року, поясненням свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 та дійшов висновку, що вони є суперечливим та достовірно не підтверджують факт не проживання відповідачів без поважних причин у спірній квартирі з 2007 року.

Крім того, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 посилалися на копію довідки начальника дільниці №34 КП «Жилкомсервіс» від 12 жовтня 2010 року, завірену 16 вересня 2014 року начальником дільниці №34 КП «Жилкомсервіс», згідно якої ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 з 2007 року постійно проживають в АДРЕСА_1 (а. с.13).

Вказана довідка не є належним доказом у справі, так як малолітній ОСОБА_10 не міг постійно проживати в АДРЕСА_1 з 2007 року, оскільки він народився лише 6 січня 2008 року (а. с. 44).

Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2011 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований лише ОСОБА_16, а відповідачі мешкали в квартирі без реєстрації та тимчасово (а. с. 48, 51-53).

Із копій актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 10 серпня 2011 року, 24 травня 2013 року, складених працівниками управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та залучених до справи вбачається, що ОСОБА_9 та її діти ОСОБА_11, ОСОБА_10 проживають в прохідній кімнаті квартири АДРЕСА_1, в якій розташовані місця для їх відпочинку, побутові речі, одежа (а. с. 49, 50).

Із копії акту обстеження умов проживання від 23 липня 2015 року, складеного працівниками управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та залучених до справи вбачається, що ОСОБА_9 та її малолітній син ОСОБА_10, 2008 року народження, мешкають в квартирі АДРЕСА_1 ( а. с. 201).

Наведене свідчить, що ОСОБА_9, її малолітній син ОСОБА_10, 2008 року народження, постійно проживають в спірній квартирі за місцем своєї реєстрації.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позивачами не доведено в суді, що відповідачі не мешкають без поважних причин в спірній квартирі понад шість місяців та обґрунтовано відмовив їм у задоволенні позову про визнання їх такими, що втратили право на користування жилими приміщеннями квартири.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про те, що при вирішенні спору суд не взяв до уваги, що у довідці №755 від 12 вересня 2014 року виданої Харківською міською дитячою поліклінікою №7 та довідці №38 від 20 лютого 2015 року виданої ХЗОШ І-ІІІ №58 місце постійного проживання малолітнього ОСОБА_10 значиться квартира АДРЕСА_2, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки надані суду довідки самі по собі не свідчать про те, що ОСОБА_10 не мешкає без поважних причин понад шість місяців за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

Не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів і доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про те, що суд не дав належної оцінки акту обстеження квартири від 16 вересня 2014 року, посвідченого дільницею №34 КП «Жилкомсервіс», згідно якого ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_17 з 2007 року постійно проживають в АДРЕСА_1.

Матеріали справи не містять акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 16 вересня 2014 року посвідченого дільницею №34 КП «Жилкомсервіс».

При цьому, позивачами надана до суду копія довідки начальника дільниці №34 КП «Жилкомсервіс» від 12 жовтня 2010 року, завірена 16 вересня 2014 року начальником дільниці №34 КП «Жилкомсервіс», згідно якої ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 з 2007 року постійно проживають в АДРЕСА_1.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н ею законної сили.

Головуючий:

Судді: