Справа 206/3899/15-ц
Провадження 2/206/1093/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" вересня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Маймур Г.Я,

за участю секретаря Сєдової А.О,

позивача ОСОБА_1С,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, про стягнення компенсації за затримку виплат при звільненні та про стягнення моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2015р. позивач звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, про стягнення компенсації за затримку виплат при звільненні та про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що 14.11.2014р. її було звільнено з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» у звязку із виходом на пенсію. До теперішнього часу заробітну плату їй не виплачено, довідку про заборгованість не надано, у звязку з чим, утворилась заборгованість станом на 14.11.2014р. по заробітній платі 11799грн.76коп. Також, позивач зазначає, що має право на компенсацію за весь час затримки виплати заробітної плати у період з 15.11.2014р. по 1.08.2015р. у розмірі 19272грн. І своїми діями відповідач завдав моральної шкоди.

У звязку з чим ОСОБА_1 просить суд стягнути з Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11799грн.76коп, компенсацію за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні станом на 1.08.2015р. в сумі 19272грн. та моральну шкоду у сумі 5000грн.

2 вересня 2015р. позивач уточнила свої вимоги в частині заробітної плати і просила стягнути заборгованість по заробітній платі 11784грн.45коп, а також компенсацію 19272грн. і 5000грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 11785грн.45коп. і пояснив, що вони не виплатили позивачу ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі, оскільки на рахунок не встигли перерахувати грошові кошти, однак наполягав на тому, що заборгованість по заробітній платі буде сплачена одразу після поповнення рахунку. Що стосується виплати компенсації та моральної шкоди, то ці суми неможливо виплатити із-за відсутності коштів.

Вислухавши позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 з 1.07.1986р. по 14.11.2007р. працювала у Державно-кооперативному проектно-вишукувальному інституті «Дніпроагропроект» на посаді інженера електротехнічного сектору ОКП-2, а з 1.10.2007р. провідним інженером електротехнічного сектору (а.с.5-7).

14.11.2014р. ОСОБА_1 було звільнено по ст.38 КзпП України за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію (а.с.7).

При звільнені ані в день звільнення, ані на наступний день заробітна плата позивачці відповідач не виплатив.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу нараховано при звільнені, але не виплачено 11784грн.45коп. заробітної плати.

Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки та довідкою про не виплачену заробітну плату за підписами директора та головного бухгалтера(а.с.5-9,24).

Відповідно до ст.115 КзпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору

Згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

В ч.1 ст.116 КзпП України вказано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Оскільки здійснення процедури звільнення позивача з роботи відбулось 14листопада 2014р. та за її присутності, то виплатити заборгованість позивачу по заробітній платі, в силу ст.116 Кодексу законів про працю України,відповідач повинен був 14 листопада 2014р. або на наступний день.

Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КзпП України.

Відповідачем доказів сплати позивачу заробітної плати на надано, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 117 КзпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки нарахована заробітна плата позивачем в день звільнення не отримана, тому у відповідності до ч.1 ст.117 КзпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Окрім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови №13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня післяпред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгл яду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Доводи представника відповідача про поважність причин невиплати позивачу заробітної плати, суд не приймає до уваги, оскільки згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається.

Суд вважає за необхідне стягнути із відповідача компенсацію за затримку при звільнені позивача, оскільки не виплачено заробітну плату з вини відповідача. Обов"язок відповідача своєчасно виплачувати заробітну плату передбачена законом.

По справі судові засідання проводились неодноразово, але доказів про поважність причин не виплати позивачу заробітної плати представники відповідача не надали і на вимоги суду про надання данних, які кошти надходили за цей період на рахунок відповідача не відреагували.

В судовому засіданні позивач наполягала на закінчені розгляду цивільної справи та стягнені заробітної плати, компенсації за її невиплату та моральної шкоди посилаючись на стан здоров"я і на те, що не довіряє відповідачу.

Представник відповідача, директор інституту "Дніпроагропроект" пояснив, що до кінця робочого дня виплатить заробітну плату позивачу.

Із матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово надавав відповідачу таку можливість, але відповідач да теперішнього часу не виконав свої обіцянки і не виплатив позивачу заробітну плату.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. за №100 позивачем вірно визначено сума компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 19272грн.

Розрахунок компенсації за весь час затримки виплати заробітної плати виглядає наступним чином: 2300грн. / 21 день = 109грн.50коп, де 2300грн. щомісячний оклад, 21 день середня кількість робочих днів за місяць, 109грн.50коп. середньоденний заробіток.

109грн.50коп. * 176 днів = 19272грн, де 109грн.50коп. середньоденний заробіток, 176 днів кількість робочих днів за період з 15.11.2014р. по 1.08.2015р, 192727грн. сума компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 237-1 КзпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що моральна шкода завдана позивачу виразилася в суттєвому порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, зокрема, в тому, що позивач мала фізичні та моральні переживання у звязку з порушенням нормальних життєвих звязків, що виразилися у затримці заробітної плати. Їй прийшлося перенести душевні страждання із-за відсутності грошових коштів, які порушили значний її спосіб життя, вона отримала додаткові труднощі та незручності.

Із моменту невиплати заробітної плати пройшло більше року і суд вважає, що моральна шкода позивачу повинна бути відшкодована частково.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини по справі і складне матеріальне становище в інституті, а тому вважає за необхідне стягнути 1000грн. на відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, як того вимагає ч.1 ст.11 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивача у заявлений нею спосіб.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Керуючись ст.ст. 94, 115-117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, про стягнення компенсації за затримку виплат при звільненні та про стягнення моральної шкоди частково задовольнити.

Стягнутиіз Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» на користь ОСОБА_1 Сергіївнинараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11799грн.76коп, компенсацію за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 19272грн, моральну шкоду в сумі 1000грн, а всього 32071грн.76коп.

В частині позову про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути із Державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту «Дніпроагропроект» судовий збір у розмірі 243грн.60коп. на користь держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: Г.Я. Маймур