Справа № 357/4382/15 Головуючий у І інстанції Рябченко Л.А.
Провадження № 22-ц/780/4617/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 24 01.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого -судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Журби С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 23 848 грн., вартість експертизи - 500 грн., пеню в розмірі 1 306,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 575,58 грн., 3% річних в розмірі 78,40 грн., моральну шкоду в розмірі 2 780,87 грн. З відповідача ОСОБА_3 просив стягнути на свою користь різницю вартості ремонтних робіт в розмірі 10 067,93 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 листопада 2014 року о 09 годині 30 хвилин по вулиці Київській в м. Біла Церква водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Пежо», д/н НОМЕР_3, що належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2

На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники ДАІ, які запропонували оформити ДТП європротоколом, відповідно до якого ОСОБА_3 визнав себе винним в ДТП.

На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6439320 від 31.05.2014 року в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

13 листопада 2014 року страховику були надані всі необхідні документи, що передбачаються ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування.

14 листопада 2014 року експертом ОСОБА_5, визначеним страховиком, було проведено автотоварознавче дослідження для визначення розміру матеріального збитку. З'ясувавши те, що з висновком експерта позивач не буде мати можливість ознайомитись, останній був змушений додатково замовити примірник висновку експерта за окрему плату - 500 грн.

21 січня 2015 року позивач отримав листа від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав неможливості встановлення страховиком обставин дорожньо-транспортної пригоди в зв»язку з відсутністю у протоколі зображення дорожньої розмітки та незазначення напрямку зміни смуги руху автомобіля «КАМАЗ».

Таку відмову позивач вважає незаконною, в зв»язку з чим і просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 23 848,00 грн. та за прострочення виплати страхового відшкодування: пеню в розмірі 1 306,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 575,58 грн., 3% річних в розмірі 78,40 грн., а всього на суму 27 808,72 грн.

Також ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» завдану йому тривалою невиплатою страхового відшкодування моральну шкоду в розмірі 2 780,87 грн. та 500 грн. витрат за складання для нього примірника висновку експерта.

Оскільки сума ремонтних робіт в зв»язку з інфляцією збільшилась на 10 067,93 грн., цю суму ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3, як особи, винуватої у ДТП. Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 28 308 грн. 72 коп.; моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього - 30 308 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 404 грн. 89 коп. судового збору на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просила заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до страхової компанії відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2014 року о 09 годині 30 хвилин по вулиці Київській в м. Біла Церква відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Пежо», д/н НОМЕР_3, що належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2

На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники ДАІ, які запропонували оформити ДТП європротоколом, відповідно до якого ОСОБА_3 визнав себе винним в ДТП (а.с.8-9).

На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6439320 від 31.05.2014 року в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

13 листопада 2014 року страховику були надані всі необхідні документи, що передбачаються ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування.

14 листопада 2014 року експертом ОСОБА_5, визначеним страховиком, було проведено автотоварознавче дослідження для визначення розміру матеріального збитку, відповідно до висновку якого матеріальний збиток, завданий позивачу, становить 23 848,00 грн. (а.с.10-18).

21 січня 2015 року позивач отримав листа від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав неможливості встановлення страховиком обставин дорожньо-транспортної пригоди в зв»язку з відсутністю у протоколі зображення дорожньої розмітки та незазначення напрямку зміни смуги руху автомобіля «КАМАЗ».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 23 848,00 грн., а також сум за прострочення виплати страхового відшкодування: пеню в розмірі 1 306,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 575,58 грн., 3% річних в розмірі 78,40 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності цих вимог, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст.6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що водії забезпечених транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досягли згоди щодо обставин скоєння ДТП, з дотриманням всіх вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому міститься вся необхідна інформація щодо учасників ДТП, транспортних засобів, обставин ДТП та визнання одним з водіїв своєї вини.

Всі необхідні для нарахування та виплати страхового відшкодування документи своєчасно були подані страховику, який відмовив у виплаті з підстав неможливості з»ясування механізму ДТП.

Враховуючи те, що сторонами на виконання вимог закону спільно складено повідомлення про ДТП, вину у виникненні якої повністю визнав відповідач ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з страхової компанії на користь позивача 23 848,00 грн. страхового відшкодування.

При цьому, посилання представника страхової компанії на висновок спеціального інженерно-технічного дослідження обставин і механізму утворення пошкоджень автомобіля «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2 від 21.02.2015 року (а.с.63-72), як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки в даному висновку спеціаліст лише зазначає, що дійти категоричного висновку щодо дійсності заявлених водіями обставин пригоди з технічної точки зору не є можливим. Разом з тим зазначає, що ділянка пошкоджень лівого борту а/м Пежо за загальними ознаками - геометричною формою деформації та якісними ознаками зафіксованих слідів, не суперечить заявленим обставинам пригоди, щодо зіткнення з об»єктом, схожим за будовою із торцевою поверхнею переднього бамперу а/м КамАЗ, відбувається також співпадіння ділянки пошкоджень лівого борту а/м Пежо та кута переднього бамперу а/м КамАЗ за висотою розташування від опорної поверхні.

Таким чином, враховуючи те, що сторони склали повідомлення про ДТП у визначеному законом порядку, відповідач ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», визнав свою вину у ДТП, а позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернувся до страхової компанії, яка зобов»язана виплатити йому страхове відшкодування в межах суми страхового ліміту, підстави для скасування рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 23 848 грн. відсутні.

Обгрунтованим є і висновок суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сум за прострочення виплати страхового відшкодування: пені в розмірі 1 306,74 грн., інфляційних втрат в розмірі 2 575,58 грн., 3% річних в розмірі 78,40 грн., оскільки відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу страхувальника зобов»язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Разом з тим, рішення суду в частині стягнення з страхової компанії на користь позивача 500 грн. витрат за отримання ним примірника висновку спеціаліста є необґрунтованим, оскільки ця сума не входить до суми страхового відшкодування, обов»язок по виплаті якої лежить на страховій компанії.

Неправильним є і рішення суду в частині стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_2 2000 грн. моральної шкоди, оскільки при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов»язань за договором страхування, суду слід було врахувати те, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов»язальними. У випадку порушення зобов»язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом. Ні договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6439320 від 31.05.2014 року, ні діючим цивільним законодавством, не передбачена можливість стягнення із страховика моральної шкоди за прострочення виплати ним страхового відшкодування, в зв»язку з чим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість цієї вимоги позивача та наявність підстав для її задоволення є помилковим.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. не є предметом апеляційного оскарження, тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині стягнення з страхової компанії на користь позивача ОСОБА_2 грошових коштів з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове їхнє задоволення. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене на підставі повного та всебічного встановлення обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 рокув частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 30 308 грн. 72 коп. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 23 848 грн. 00 коп., пеню в розмірі 1 306 грн. 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 575 грн. 58 коп., 3% річних в розмірі 78 грн. 40 коп., а всього 27 808 грн. 72 коп.

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: