У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчук М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Військової прокуратури Центрального регіону України про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою заступника військового прокурора Центрального регіону України Хоменка Олексія Миколайовича на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Військової прокуратури Центрального регіону України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 18 березня 2008 року, з часу порушення кримінальної справи, і до постановлення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 23 лютого 2012 року, якою залишено без змін виправдувальний вирок Новозавдського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2011 року, незаконно перебував під слідством і судом, у зв'язку з чим йому заподіяна майнова шкода у розмірі 250 000 грн та моральна шкода у розмірі 750 000 грн, які він просив відшкодувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної 50 000 грн, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2015 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної 50 000 грн, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник військового прокурора Центрального регіону України Хоменко О.М. порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 березня 2008 року військовою прокуратурою Центрального регіону України відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 424 КК України (а. с. 5).

07 липня 2008 року ОСОБА_2 притягнуто як обвинуваченого та пред'явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 424 КК України.

11 липня 2008 року ОСОБА_2 оголошено в розшук (а. с. 6) та в той же день постановою військового місцевого суду Київського гарнізону надано дозвіл органам досудового слідства на затримання ОСОБА_2 та доставку до суду під вартою для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (а. с. 7).

06 серпня 2008 року ОСОБА_2 затримано Державною прикордонною службою України (а. с. 8, 9), а 07 серпня 2008 року відносно ОСОБА_2 старшим слідчим військової прокуратури Центрального регіону України обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання (а. с. 13).

Кримінальна справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 липня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2012 року, ОСОБА_2 виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1176> шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду <nau://ukr/266/94-ВР|st1>» (далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно із п. 5 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що у зв'язку із незаконним порушенням проти ОСОБА_2 кримінальної справи, тривалого часу перебування його під слідством, були порушені його нормальні життєві зв'язки, погіршився стан здоров'я, ускладнилися відносини в родині (03 листопада 2008 року розпалася сім'я), з близькими людьми, внаслідок чого йому завдана моральна шкода, право на відшкодування якої йому гарантовано Конституцією України <nau://ukr/254к/96-ВР> та вказаним Законом, при цьому судами враховано засади розумності та справедливості.

Разом з цим, змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно вказав, що відповідно до положень ст. 1174 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1174> моральна шкода стягується з державного бюджету шляхом зобов'язання казначейської служби здійснити відповідну виплату за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з казначейської служби.

Доводи касаційної скарги висновків судів в частині підстав та розміру відшкодування моральної шкоди не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335>, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що судом апеляційної інстанції правильно змінено порядок відшкодування моральної шкоди, тому рішення апеляційного суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st332> суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st332>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника військового прокурора Центрального регіону України Хоменка Олексія Миколайовича відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук