Справа № 712/4027/15-ц
Провадження № 2/712/1515/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

30 вересня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2304/0508/55-013 від 21.05.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належить ПАТ «Альфа-Банк».

21.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 2304/0508/55-013.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязується надати ОСОБА_4 кредити в сумі 84000 США, а ОСОБА_4 зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_4 зобовязується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти з користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_4 кредит у сумі 84000,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_4

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_4, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.03.2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 61991,22 дол. США, що за курсом НБУ на 10.03.2015 року складає - 1347423,18 грн., за відсотками - 1743,64 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 37899,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойку.

На 10.03.2015 року розмір неустойки становить: пеня - 113,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2476,13 грн.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 07.05.2012 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 уклали договір поруки № 2304/0508/55-013-Р-1.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_5 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_4 обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1387798,56 грн. Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. На судове засідання, яке було призначено на 03.07.2015 року, представник позивача скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи призначений на 03.07.2015 року провести без участі представника ПАТ «Альфа-Банк». Заборгованість не погашена. Позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення та просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі у зв'язку з недоведеністю заявлених вимог.

Під час розгляду даної справи, представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 вдався до відвертого зловживання своїми правами шляхом заявлення численних відводів головуючому, явно спрямованих на свідоме затягування судового процесу, однак суд не позбавлений права і можливості продовжити розгляд справи, в якій заявлено відвід, у тому ж засіданні з обовязковим зазначенням про це в судовому рішенні та з наведенням у ньому відповідних мотивів.

Так, чотирма ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2015 року та двома ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року представнику відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про відвід головуючого залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши пояснення та доводи представника відповідач, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства:

Так, згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з наданої позивачем копії кредитного договору № 2304/0508/55-013 від 21.05.2008 року, на який позивач посилається як на підставу стягнення кредитної заборгованості, договір був укладений письмово між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1.1 умов вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 84000 доларів США на строк по 21 грудня 2017 року, а ОСОБА_4, в свою чергу, зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 07.05.2012 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 уклали договір поруки № 2304/0508/55-013-Р-1.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_5 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_4 обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2304/0508/55-013 від 21.05.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, внаслідок передачі банком позивачу прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати (замість банку) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними договорами.

Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що станом на 10.03.2015 року ОСОБА_4 має прострочену заборгованість: за кредитом - 61991,22 дол. США, що за курсом НБУ на 10.03.2015 року складає - 1347423,18 грн., за відсотками - 1743,64 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 37899,25 грн., пеня - 113,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2476,13 грн., але належних та допустимих доказів, в розумінні положено ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження зазначеної обставини суду не надано.

Судом неодноразово визнавалася явка представника обовязковою, а саме на 16 червня 2015 року, 03 липня 2015 року, 08 вересня 2015 року, на 30 вересня 2015 року, однак представником позивача лише на судове засідання, яке було призначено на 03 липня 2015 року, було скеровано до суду заяву, в якій просив розгляд справи призначений на 03.07.2015 року провести без участі представника ПАТ «Альфа-Банк». Заборгованість не погашена. Позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2015 року визнано явку представника ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання, яке відбудеться 08 вересня 2015 року о 14.30 годин по цивільній справі позовом Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обовязковою, про що його повідомити. Зобовязати ОСОБА_3 Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» надати для огляду в судовому засіданні кредитну справу по кредитному договору № 2304/0505/55-013 від 21.05.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, а також надати суду роздруківку по рахунку відповідно до договору № 2304/0505/55-013 від 21.05.2008 року.

Позивачу судом було направлено вимогу надати до судового засідання 08.09.2015 року для дослідження кредитної справи, зазначена вимога отримана позивачем однак залишена без виконання.

Вищевказана ухвала суду позивачами проігнорована, листів на адресу суду не надходило.

Справа знаходиться в провадженні суду вже значний час, а саме з 06 квітня 2015 року, однак представник позивача ігнорував листи суду, в яких його явка була визнана обовязковою, не виконав ухвали суду про витребування доказів, у зв'язку з чим суд вважає, що позивач навмисно затягує розгляд справи.

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Письмовими доказами є будь-які документи, акти довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. ( ст. 64 ЦПК України).

Відповідно до ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь в справі, має право вимагати подання оригіналу.

В судовому засіданні позивачем не надано суду належним чином документально завірені копії кредитного договору, договорів купівлі-продажу та інших документів, вони не завірені.

Виходячи з положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно п.6 Постанови №18 Пленуму Верхового суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. Якщо докази у справі зібрані в порядку, передбаченому статтями 132, 133, 140 та частиною четвертою статті 191 ЦПК, суд може обґрунтувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред'явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач в супереч ст. 60 ЦПК України не підтвердив належними та допустимими доказами позовні вимоги.

Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 512, 514, 526, 527, 530, 627, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: