У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Карпенко С. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -державний нотаріус другої Вінницької державної нотаріальної контори Малая Наталія Станіславівна, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частку житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, у якому з урахуванням уточнень просила встановити факт прийняття спадщини її матір'ю ОСОБА_9 після смерті свого батька ОСОБА_10, яка складалася з 643/2000 частини будинку по АДРЕСА_1 визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_5 на 643/2000 частини вказаного будинку; визнати за нею право власності на 643/2000 частини спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_9 та визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_6 в частині Ѕ частини будинку під літ. «А» по АДРЕСА_1

Посилалась на те, що вона з народження і до свого одруження проживала в будинку по АДРЕСА_1 який належав її дідові ОСОБА_10 Окрім нього, в цьому будинку проживали та були зареєстровані вона, баба ОСОБА_11, її мати ОСОБА_9 та відповідач - дядько ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер власник будинку - дід ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_11, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_9

Після смерті матері вона звернулась до Другої Вінницької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що її мати після смерті баби ОСОБА_11 відмовилася від прийняття спадщини на користь іншої особи. Разом із цим, їй стало відомо, що спадщину після смерті баби прийняв дядько ОСОБА_5, який оформивши свої права на спадковий будинок, подарував його своїй дочці ОСОБА_6

Позивач вважає, що державний нотаріус, оформляючи спадщину на ОСОБА_5, не перевірив, що на час смерті діда ОСОБА_10 в спірному будинку проживала її мати ОСОБА_9, тому вона є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_10, а написана нею заява про відмову від прийняття спадщини прийнята нотаріусом після спливу шестимісячного строку, встановленого ст. ст. 1270, ч. 1 ст. 1273 ЦК України.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просять скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивач у суді не довела обставин, на які посилалася на обґрунтування своїх вимог. Зокрема, не довела факту того, що її мати ОСОБА_9 фактично втупила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого батька ОСОБА_10 і протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_9 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини після смерті свого батька ОСОБА_10 не подавала, а відповідач ОСОБА_5 написав таку заяву поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини - безпідставні, оскільки ці обставини були предметом дослідження у судах, а висновки, зроблені судами з цього приводу, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

С. О. Карпенко