Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року та за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2013 року між ними та турагентом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (далі - ФОП ОСОБА_6) було укладено договір на туристичне обслуговування, за умовами якого турагент зобов'язався надати комплексну туристичну послугу - тур до Марокко у період з 19 червня 2014 року по 30 червня 2014 року. Зазначали, що на виконання умов цього договору внесли вартість туристичного продукту у розмірі 2 890Євро, що за курсом за час сплати становило 38 887 грн. 17 червня ту агент їх повідомила про те, що у зв'язку зі скасуванням рейсів виконання програми туру є неможливим, тому просила вважати договір розірваним та повідомила про повернення коштів у розмірі 38 887 грн відповідно до видаткового касового ордеру від 17 червня 2014 року. Вважали, що повернувши зазначену суму коштів, турагент не в повній мірі виконала свої зобов'язання, оскільки на час повернення коштів офіційний курс Євро по відношенню до гривні становив 15 грн 91 коп. за 1 Євро, тому до сплати підлягала сума коштів у розмірі 45 992 грн 13 коп., а, відтак, сума недопаленої вартості ненаданих туристичних послуг становить 7 105 грн 13 коп. Крім того, такими діями ФОП ОСОБА_6 їм було завдано моральну шкоду, яку вони оцінили у 6 тис. грн.

Ураховуючи наведене, позивачі просили стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Оазіс Тревел Україна» на їх користь 7 105 грн 13 коп. недоплаченої вартості туристичних послуг, 6 100 грн моральної шкоди, 856 грн 30 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та витрати на надання правової допомоги у розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У березні 2015 року ФОП ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про стягнення з відповідачів на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 4 950 грн., оскільки суд при ухваленні рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 2 328 грн 75 коп. з кожного.

У касаційних скаргах ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, а також відмовити ФОП ОСОБА_6 у стягненні витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили з того, що турагентом було повністю повернуто позивачам фактично сплачені ними кошти за ненадані туристичні послуги, у розмірі, передбаченому умовами договору.

Також суди, з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справ», правильно стягнули з відповідачів документально підтверджені витрати на правову допомогу, яка надавалась особою, яка є фахівцем у галузі права.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик