Справа №585/2110/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1934/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

20 липня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс фінанс») звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачка, скориставшись кредитними коштами, отриманими на умовах кредитних договорів, які вона уклала з публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» 10 жовтня 2011 року та 09 лютого 2012 року, своїх зобов'язань не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість по основній сумі кредитів, процентах та пені на загальну суму 13268,90 грн. На підставі укладених договорів факторингу позивач просить цю суму боргу стягнути з відповідачки.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року позов ТОВ «Кредекс фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» основну суму боргу за кредитним договором № 1413/2159CLPS2 від 10 жовтня 2011 року в розмірі 1169,68 грн. та за кредитним договором № 1672/2159CLPS2 від 09 лютого 2012 року в розмірі 2149,52 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 65,77 грн.

Позивач не погодився з цим рішенням та, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Зазначає, що строк позовної давності у зв'язку з частковим виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитними договорами переривався, а тому банк вчасно звернувся з позовом до суду.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитні договори з обслуговування кредитної картки та страхування життя позичальника № 1413/2159CLPS2 від 10 жовтня 2011 року на суму 6649,68 грн. зі строком повернення до 10 червня 2013 року та № 1672/2159CLPS2 від 09 лютого 2012 року на суму 6884,52 грн. зі строком повернення до 09 серпня 2014 року (а.с. 7, 11).

Сторонами договорів обумовлено процентну ставку - 36% річних, комісію за надання кредиту - 180,00 грн., а також комісію за обслуговування кредиту за кожним договором - 199 грн. та 207 грн. відповідно.

Додатком № 1 до кредитного договору від 10 жовтня 2011 року сторони узгодили графік повернення кредитних коштів до десятого числа кожного місяця з сумою щомісячного платежу у розмірі 646 грн., а згідно з Додатком №1 до договору від 09 лютого 2012 року позичальниця зобов'язалася повертати борг у сумі 559 грн. до дев'ятого числа кожного місяця.

ОСОБА_3 зобов'язалася повернути наданий банком кредит, проценти за його користування і сплатити комісію, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках (п. 1).

Договорами також обумовлено порядок зарахування внесених позичальницею платежів на погашення боргу (п. 2.12 договорів).

У випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань сторони кредитних договорів в п. 5.4 передбачили, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії з обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожен день прострочення.

Крім того, п. 7.2 зазначених кредитних договорів передбачено, що банк має право відступати, передавати, сек'юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за кредитними договорами (повністю або частково) (а.с.7,11).

26 липня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК»Бізнесфінанс» та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено договір факторингу №20120726-Г (а.с.16).

08 жовтня 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФК»Бізнесфінанс» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №2 (а.с.15).

08 травня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» уклало з ТОВ «Кредекс фінанс» договір факторингу №1/15-ФКю (а.с.13-14).

Таким чином, за вказаними договорами кінцевим набувачем всіх прав грошової вимоги до ОСОБА_3 за умовами укладених з нею кредитних договорів став позивач - ТОВ «Кредекс фінанс».

Згідно з умовами договорів факторингу до ТОВ «Кредекс фінанс» перейшло право вимоги відносно заборгованості відповідачки згідно з реєстром заборгованостей №17054 (а.с. 16).

Відповідачка, скориставшись кредитними коштами, умови договорів щодо їх вчасного повернення не виконала, тому станом на 24 червня 2015 року утворилася заборгованість, а саме:

- за договором № 1413/2159CLPS2 від 10 жовтня 2011 року борг за кредитом склав 4666,60 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами - 597,60 грн. та 777,40 грн. пені;

- за договором № 1672/2159CLPS2 від 09 лютого 2012 року борг за кредитом склав 6349,40 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами - 390,90 грн. та 487,20 грн. пені.

Сторонами не заперечується, що на виконання умов договору від 10 жовтня 2011 року ОСОБА_3 всього сплатила 5480 грн., а за договором від 09 лютого 2012 року - 4735 грн. Під час відступлення прав вимоги від ПАТ «Платинум Банк» нарахування відсотків та інших платежів зупинено: за договором від 10 жовтня 2011 року - 25.07.2012 року, а за договором від 09 лютого 2012 року - 25.09.2012 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов'язань за кредитними договорами утворилася заборгованість, яка підлягає частковому відшкодуванню лише по тілу кредиту з урахуванням сплачених нею коштів на погашення кредиту, а по відсотках та пені слід застосувати наслідки пропуску спеціального строку позовної давності, на застосуванні якого наполягала відповідачка, оскільки вимоги про їх стягнення позивачем заявлені поза межами цього строку.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється спеціальна позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України з зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають із порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається щодо кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З наданого позивачем розрахунку сум заборгованості (а.с. 50) вбачається, що після закінчення строку виконання договору від 10 жовтня 2011 року - 10 червня 2013 року, ОСОБА_3 за цим договором здійснила 02 грудня 2013 року платіж у сумі 250 грн., що свідчить про визнання нею свого боргу, а тому перебіг передбаченого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України перервався та з 02 грудня 2013 року почався заново.

За договором від 09 лютого 2012 року вона здійснила 16 січня 2013 року платіж у сумі 800 грн., який перевищує визначений договором щомісячний платіж - 559 грн., що свідчить про визнання нею свого боргу, в зв'язку з чим перебіг трирічного строку пред'явлення вимог для позивача перервався та почався заново саме з цієї дати.

ТОВ «Кредекс фінанс» звернулося до суду з позовом 20 липня 2015 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності по вимогах про стягнення основної суми боргу та процентів за кредитними договорами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені в позові суми боргу за обома кредитними договорами відповідачкою не спростовані, доказів погашення боргу нею суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Кредекс фінанс» в частині стягнення 4666,60 грн. основної суми боргу та 597,60 грн. заборгованості за відсотками за кредитним договором від 10 жовтня 2011 року, а також 6349,20 грн. основної суми боргу і 390,90 грн. боргу по сплаті відсотків за кредитним договором від 09 лютого 2012 року підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про стягнення основної частини боргу за кредитними договорами з урахуванням фактично виплачених боржницею сум на погашення боргу, є помилковим, оскільки визнані позивачем суми, які відповідачка сплачувала за період з 10 жовтня 2011 року по 24 червня 2015 року за договором від 10 жовтня 2011 року в розмірі 5480 грн., а також за період з 09 лютого 2012 року по 24 червня 2015 року за договором від 09 лютого 2012 року в розмірі 4735 грн. відповідно до п. 2.12 кредитних договорів зараховувалися у визначеній черговості (прострочений борг, борг в сумі щомісячного платежу, на оплату неустойки, на дострокове погашення кредиту), а не спрямовувалися на погашення лише основної суми кредиту (тіла кредиту).

Не погоджується колегія суддів і в частині висновків місцевого суду про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на зазначене вбачається, що проценти за користування кредитом не відносяться ні до штрафу, ні до пені, а є однією з істотних умов кредитного договору, а тому відсутні підстави передбачені ч.2 ст.258 ЦК України для застосування спеціального строку позовної давності до таких вимог.

Проте, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував та помилково застосував річний строк позовної давності до вимог про стягнення процентів за користування кредитом.

Дійшовши правильного висновку про наявність підстав для застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України до позовних вимог про стягнення пені, оскільки позивач звернувся з ними до суду після спливу спеціального строку позовної давності, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї частини вимог повністю.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені витрати за розгляд справи в місцевому суді у сумі 219,24 грн. та 241,16 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами скасувати та задовольнити ці вимоги повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» борг по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором № 1413/2159CLPS2 від 10 жовтня 2011 року в сумі 597 грн. 60 коп. та за кредитним договором № 1672/2159CLPS2 від 09 лютого 2012 року в сумі 390 грн. 90 коп.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту та в частині вирішення питання судових витрат, змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» борг за основною сумою кредиту за кредитним договором № 1413/2159CLPS2 від 10 жовтня 2011 року в сумі 4666 грн. 60 коп., а не 1169 грн. 68 коп., як зазначив суд першої інстанції та за кредитним договором № 1672/2159CLPS2 від 09 лютого 2012 року в сумі 6349 грн. 20 коп., а не 2149 грн. 52 коп., як зазначив суд першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» 219 грн. 24 коп. на повернення судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 241 грн. 16 коп. за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 серпня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: