Номер провадження 2/754/3461/15
Справа №754/7123/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, визнання права власності на невід'ємні поліпшення нерухомого майна, стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив: в порядку поділу майна, що є об'єктами права спільної сумісної власності позивача та відповідача, визнати за позивачем право спільної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; в порядку поділу майна, що є об'єктами права спільної сумісної власності позивача та відповідача, визнати за позивачем право спільної власності на ? частину невід'ємних поліпшень квартири АДРЕСА_1; покласти на відповідача обов'язок компенсувати позивачу вартість його частки квартири АДРЕСА_1, що складає 411796 гривень та невід'ємних поліпшень - 1799 гривень також позивач просив стягнути судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що під час перебування у шлюбу з відповідачкою вони придбали квартиру АДРЕСА_1 та здійснили невід'ємні поліпшення даного житла. Посилаючись на вимоги ст. 60, 61 СК України позивач просив вимоги позову задовольнити.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача вимоги позову підтримав, додатково пояснив, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами під час шлюбу і належить їм на права спільної сумісної власності.

Відповідачка проти задоволення вимог позову заперечувала.

Представник відповідача проти задоволення вимог позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Додатково пояснив, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами під час шлюбу і належала їм на праві часткової власності. Позивач подарував частину квартири відповідачу.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 18 вересня 2002 року № 1666 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили в рівних долях квартиру АДРЕСА_1. (а.с.14)

Відповідно до Договору дарування частини квартири від 14 квітня 2003 року № 1666 ОСОБА_1 подарував належну йому ? частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2

27 жовтня 2004 року позивачем був укладений договір № 203, предметом якого є встановлення одного балконного блоку; вартість договору визначена 1766 гривень.

03 липня 2006 року позивачем був укладений Договір № 788, предметом якого є виготовлення, доставка та монтаж продукції (вікон, дверей); вартість договору визначена 1832 гривні.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, вивчивши матеріали справи, зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, визнання права власності на невід'ємні поліпшення нерухомого майна, стягнення компенсації не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимога позову про визнання за позивачем право спільної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; стягнення з відповідача компенсації вартість частки квартири АДРЕСА_1, що складає 411796 гривень не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Враховуючи умови Договору купівлі - продажу квартири від 18 вересня 2002 року № 1666, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили в рівних долях квартиру АДРЕСА_1 суд вважає доведеним факт набуття сторонами вищезазначеної квартири у спільну часткову власність з визначенням часток кожного з співвласників.

Відповідно до вимог ст. 346 ЦПК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Отже, укладаючи договір дарування частки квартир позивач здійснив відчуження майна.

Вимога позову про визнання за позивачем право спільної власності на ? частину невід'ємних поліпшень квартири АДРЕСА_1 та стягнення компенсації невід'ємних поліпшень в розмірі 1799 гривень не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Умови договорів № 203 від 27 жовтня 2004 року та № 788 від 03 липня 2006 року не містять визначено сторонами місця виконання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 179, 202, 209, 212, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, визнання права власності на невід'ємні поліпшення нерухомого майна, стягнення компенсації залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: