Справа № 739/1382/15-ц
Провадження № 2/739/306/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"30" вересня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача - Петракова С.В.,

прокурора - Сльозки А.Ф.,

представника третьої особи - Курило О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та виконавчий комітет Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Новгород-Сіверська районна держава адміністрація Чернігівської області (далі - позивач), діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідачка), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, виконавчий комітет Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка, будучи матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно останнього, не створює належних умов для проживання даної дитини, вживає спиртні напої, залишила свою дитину з бабою, яка не може здійснювати за нею належного догляду, умови перебування дитини в сім'ї відповідачки несуть загрозу для її життя та здоров'я. На даний час дитину відібрано від матері та поміщено до Новгород-Сіверської ЦРЛ. За час перебування дитини в лікарі відповідачка її долею не цікавилася та спроб повернути дитину не здійснювала. Відомості про батька зазначеної дитини були внесені до актового запису про народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Зважаючи на викладене виконавчим комітетом Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області 19 серпня 2015 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Також зазначається, що оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від виконання батьківських обов'язків, відповідно до статті 166 СК України з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи, в сім'ю якої буде влаштована дитина, чи закладу або установи, де вона перебуватиме.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що відповідачка вихованням свого сина не займається, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. На даний час у відповідачки її малолітній син відібраний та направлений на лікування до Новгород-Сіверської ЦРЛ. Проти розгляду справи без участі відповідачки з постановленням заочного рішення не заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідачка з липня 2015 року вживає спиртні напої, за дитиною не доглядає, у серпні 2015 року залишила її з бабою, яка також не забезпечує належного догляду. Останнім часом проживає поза межами сільської ради, орієнтовно в с. Грем'яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області, при цьому долею своєї дитини, яку у неї було відібрано, не цікавиться. Під час інспектування родини відповідачки представниками соціальних служб було встановлено, що дитина брудна, негодована, догляду за нею ніхто не здійснює. Саме у зв'язку з викладеним дитину було відібрано від матері та поміщено до Новгород-Сіверської ЦРЛ. Проти розгляду справи без участі відповідачки з постановленням заочного рішення не заперечувала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служби у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області до суду не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим судом було прийнято рішення здійснити розгляд справи без його участі.

Прокурор у судовому засідання зробив висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, при цьому заяви про розгляд справи без її участі не подала, причини своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача, та представника третьої особи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідачки, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3, батьками якого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 серпня 2015 року є відповідачка та ОСОБА_5 (а.с. 6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №4 від 28 серпня 2015 року батько ОСОБА_3 був записаний за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька було записане за вказівкою матері (а.с. 5).

19 лютого 2015 року відповідачка під розпис була попереджена, що у разі ухилення від виконання батьківських обов'язків вона може бути позбавлена батьківських прав (а.с. 18).

Після народження ОСОБА_3 постійно проживає в родині своєї матері, тобто відповідачки, на яку відповідно до законодавства було покладено обов'язки щодо утримання та виховання свого сина.

Органом опіки та піклування, спільно з представниками служби соціального захисту та сільської ради, із залучення дитячого лікаря і співробітника Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області, 19 серпня 2015 року було проведення обстеження умов проживання відповідачки в її будинку, розташованому в с. Михальчина Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Згідно акту обстеження санітарно-гігієнічний стан житла останньої є незадовільним, в будинку брудно, на столі брудний посуд, зачерствілий хліб, ліжко брудне, без постільної білизни, в будинку є пічне опалення, але дров на зиму не заготовлено, одяг дитини не впорядкований. Також виявлено, що потреби дитини не задовольняються, відсутні речі особистої гігієни, стан дитини потребує негайної госпіталізації та медичного обстеження (а.с. 10).

Враховуючи результати обстеження умов проживання відповідачки, а також те, що відповідачка залишила свою дитину і не здійснює за нею належного догляду, 19 серпня 2015 року рішенням виконавчого комітету Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області за №26 малолітнього ОСОБА_3 було відібрано від матері, тобто відповідачки, а також прийнято рішення про доцільність позбавлення останньої батьківських прав (а.с. 9).

Наказом начальника служби у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області №43 від 19 серпня 2015 року малолітнього ОСОБА_3 тимчасово влаштовано до Новгород-Сіверської ЦРЛ (а.с. 16).

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 у останнього виявлено наступні захворювання: гіпотрофію І ступеня та помірна гіпохромна анемія (а.с. 15).

З характеристики, наданої виконавчим комітетом Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області вбачається, що відповідачка ніде не працює, зловживає спиртними напоями, дитині не приділяє належної уваги у вихованні та створенні належним умов для проживання, домашнього господарства не має (а.с. 7).

Органом опіки та піклування надано суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, з якого вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 24).

Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи відповідачка, будучи повнолітньою особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_3, оскільки не піклується про його фізичний розвиток, взагалі не забезпечує харчування, медичний догляд та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, у серпні 2015 року залишила свою дитину з бабою, яка не може створити належні умови для її проживання. Це в свою чергу призвело до погіршення стану здоров'я дитини та зумовило необхідність негайного відібрання дитини у відповідачки і поміщення її на лікування до Новгород-Сіверської ЦРЛ. Після відібрання дитини відповідачка долею останньої не цікавилася та повернути її не намагалася.

Все викладене вище свідчить про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, оскільки це відповідає інтересам даної дитини, тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частин третьої, четвертої та п'ятої статті 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Враховуючи те, що батько малолітнього ОСОБА_3 був записаний відповідно до положень статі 135 СК України за вказівкою матері і суду не відомий, у зв'язку з чим вказана дитина не може бути передана йому, а баба, дід та інші родичі цієї дитини не подали суду заяв про своє бажання взяти її на виховання, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо передачі малолітнього ОСОБА_3 на утримання певній особі, тому вказана дитина має бути залишена на опікуванні органу опіки та піклування, яким була відібрана від матері згідно рішення виконавчого комітету Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 19 серпня 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, незважаючи на позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, вона зобов'язана виконувати свої батьківські обов'язки з утримання сина до досягнення ним повноліття, сплачуючи аліменти на його утримання.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідачки та їх розмір суд враховує, що відомості про наявність у відповідачки постійного доходу відсутні, у відповідачки на утриманні інші особи не перебувають, також відсутні відомості про наявність у відповідачки чи у її малолітнього сина захворювань, які потребували б додаткових витрат. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) суд розцінює як необґрунтовані і вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштовано малолітнього ОСОБА_3, аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень, щомісячно та стягувати їх до досягнення дитиною повноліття. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 31 серпня 2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідачки у межах суми платежу за один місяць, за період з 31 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

З приводу стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, від сплати судового збору звільняються державні органи, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За таких обставин, враховуючи, що позові вимоги немайнового характеру - позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню повністю, а позовні вимоги майнового характеру - стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, на підставі підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп. (243 грн. 60 коп. + 121 грн. 80 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини», статтями 164-167, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та виконавчий комітет Михальчино-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштований малолітній ОСОБА_4, аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 365(триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2015 року.