АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Вербової І.М., Желепи О.В.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 8 липня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановила:

у травні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30% з усіх видів заробітку щомісячно на її користь до досягнення дитиною повноліття.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 15 листопада 2011р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають дочку ОСОБА_3.

Позивач стверджувала, що протягом двох місяців проживає окремо від відповідача разом із дочкою, проте, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки.

Рішенням суду від 8 липня 2015р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500грн. щомісячно або у розмірі 30% від його заробітної плати з моменту працевлаштування.

Апелянт посилається на те, що судом не було враховану ту обставину, що позивач не надає йому можливості спілкуватися з дочкою, не реагуючи на його листи та звернення, повертає подарунки, які він надсилав дочці, що свідчить про неповне встановлення судом обставин справи.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно не врахував тієї обставини, що на даний час він не працює, тому аліменти треба стягнути у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 травня 2015р. шлюб сторін розірвано, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, але після припинення шлюбних стосунків

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/10871/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

- 2 -

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції відповідає наявним матеріалам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 та 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вказані норми матеріального права, отримання відповідачем пенсії, як інвалідом 3 групи, суд першої інстанції визначив частку доходу відповідача, яку він повинен виплачувати на утримання дочки.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не врахував тієї обставини, що позивач не надає йому можливості спілкуватися з дочкою, повертає його подарунки, які він направляє дочці, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, так як вказані обставини не впливають на вирішення питання про стягнення аліментів на дитину.

При цьому, апелянт не позбавлений можливості вирішити питання про визначення порядку та способу його участі у вихованні дочки відповідно до вимог діючого сімейного законодавства.

Твердження апелянта про те, що він не працює, тому аліменти необхідно було визначити у твердій грошовій сумі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи аліменти у частці від доходу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є інвалідом 3 групи та отримує пенсію.

Крім того, під час апеляційного розгляду суду була надана довідка про працевлаштування відповідача, тому підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що судом повно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 8 липня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: