У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 28 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: за Гвоздика П.О., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі Вінницького регіонального представництва, третя особа - ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2015 року, в с т а н о в и л а: У січні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 388 000 доларів США терміном до 25 квітня 2014 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3. 21 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого процентна ставка за кредитом підвищена на 2 % річних, надано позичальнику додатковий транш та збільшено термін повернення кредиту до 25 квітня 2019 року. Того ж дня між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору поруки щодо відповідальності поручителя по сплаті процентів за користування кредитом та повернення основної суми кредиту. 10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № СМ-SMEB 00/114/2007, який забезпечено порукою. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року, додатковий договір № 1 до договору поруки визнано недійсним з моменту його вчинення з підстав відсутності волевиявлення поручителя на укладання такого договору, оскільки він підписаний не ОСОБА_8 Посилаючись на те, що внаслідок укладання додаткової угоди до кредитного договору збільшився обсяг його відповідальності, додатковий договір до договору поруки він не укладав, просив суд визнати договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України <nau://ukr/435-15|st559>.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано припиненим зобов'язання, що виникли з договору поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3, укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк».

Вирішено питання про розподіл судових витрат

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 388 000 доларів США з цільовим використанням: перший транш - на споживчі цілі терміном до 25 квітня 2014 року з плаваючою процентною ставкою, яка складається з фіксованого відсотку у розмірі 5 % річних та FIDR - відсоткова ставка, яка визначається самостійно банком. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати за виконання ОСОБА_7 умов кредитного договору, як солідарний боржник. 21 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого сторони внесли зміни та доповнення до кредитного договору, а саме: виклали графік платежів в новій редакції, встановили порядок нарахування процентів відповідно до графіку. Крім того, відповідно до п. 2.1.6 додаткового договору встановлено, що у випадку порушення позичальником будь-яких зобов'язань, встановлених умовами додаткового договору, фіксована чи плаваюча процентна ставка підвищується на 2 % річних, в порядку передбаченому додатковим договором. Також сторони встановили термін повернення кредиту до 25 квітня 2019 року, а позичальник зобов'язався в строк до 21 жовтня 2009 року сплатити банку 10 % пені існуючої на день підписання додаткового договору. Як вбачається з матеріалів справи 21 квітня 2009 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору поруки від 26 квітня 2007 року № SR-SMEB 00/114/2007/3, відповідно до умов якого внесено зміни до п. 2.1 договору поруки щодо сплати процентів за користування кредитом, строків повернення суми кредиту та доповнено п. 2.2 договору поруки умовою щодо порядку зміни розміру боргових зобов'язань поручителя. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року, додатковий договір № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки № SR-SMEB00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року визнано недійсним з моменту його вчинення з підстав відсутності волевиявлення поручителя на його укладання. Крім того, даним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання договору поруки № SR-SMEB00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року недійсним на підставі ст. 215 ЦК України, у зв'язку з відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Статтею 553 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843623/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1998/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> після набрання рішенням законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Гранд-Сервіс» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 373 387,34 долари США і при вирішенні вказаного спору встановлювались факти та правовідносини за договором поруки. За наявності такого рішення, апеляційний суд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ч. 2 ст. 223 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1998/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог визнання поруки припиненою в самостійному процесі.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального та не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для їх скасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити. Рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко Д.О. Остапчук