Справа № 2-479/11
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Бердянську заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, ПАТ КБ «ПриватБанк», про зняття арешту з майна,

встановив:

Боржник ОСОБА_1Б.О. звернувся до суду з заявою про зняття арешту з автомобіля ВАЗ-21104, 2007 року випуску, реєстраційний державний номер АР 2661СЕ, що належить йому на праві власності. В заяві вказує на те, що арешт був накладений відділом ДВС Бердянського МРУЮ під час примусового виконання рішення Бердянського міськрайонного суду від 18.04.2011 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 26843,37грн. Державним виконавцем був накладений арешт на його майно, у тому числі і на цей автомобіль, на підставі постанови від 07.06.2012р. На теперішній час виконавче провадження закрито, виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувач повторно протягом року виконавчий лист до стягнення не предявляв. Згідно розяснень державного виконавця, він зняти арешт самостійно не може. З такими діями державного виконавця він не згодний, просить зняти арешт на автомобіль в судовому порядку.

Заявник та його представник у судове засідання не зявилися. Представник подав заяву про розгляд справи без його участі, просить заяву задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, просить розглянути заяву за його відсутності. Проти задоволення заяви заперечує у звязку з тим, що виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Бердянського РУЮ та сума за виконавчим документом не стягнута.

Представник відділу ДВС у судове засідання не зявився. Просить розглянути справу без його участі. Надав суду копію виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

18.04.2011р. Бердянським міськрайонним судом постановлено рішення, за яким з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 26843,37 грн., а також понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 268,43 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., а всього стягнути 27231(двадцять сім тисяч двісті тридцять одну) гривень 80 копійок.

За цим рішенням 06.05.2011р. стягувачу було видано виконавчий лист №2-479/11.

З копії виконавчого провадження ВП №27408413 вбачається наступне:

08.07.2011р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, встановлено ОСОБА_1Б.О. строк для добровільного виконання рішення суду до 14.07.2011р.

07.06.2012р. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою накладено арешт у тому числі і на автомобіль ВАЗ 21114 державний номер АР 2661СЕ, та винесена постанова про оголошення розшуку арештованого майна.

Розшук арештованого майна результатів не дав, іншого майна, належного боржнику ОСОБА_1Б.О., державний виконавець не виявив, тому 27.12.2012 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1, ч.2, ч.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Однак в матеріалах виконавчого провадження відсутні данні про отримання стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» цього виконавчого документа. Тому стверджувати у даному випадку про той факт, що стягувач пропустив строк повторного предявлення виконавчого документа до виконання, передбачений ст. 22 Закону, не можна.

ОСОБА_1Б.О. не надав суду доказів на підтвердження виконання ним рішення суду.

Арешт, накладений на майно боржника може бути знятий державним виконавцем тільки у разі закінчення виконавчого провадження (ст.49,50 Закону), а не повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону.

З огляду на встановлені у судовому засідання обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви стягувача про зняття арешту з автомобіля необхідно відмовити.

Керуючись ст.383-389 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зняття арешту з автомобіля ВАЗ-21104, 2007 року випуску, реєстраційний державний номер АР 2661СЕ, що належить йому на праві власності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя І.П. Прінь