Справа № 212/9726/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Чайкіна І.Б.

при секретарі Гавеля Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, зняття арешту та виключення з опису, а саме просить суд витребувати у ОСОБА_2 обладнання та передати його їй, визнати недійсним акт опису й арешту майна серія ВП 2№ 15251352/1 від 12.02.2013 року та зняти арешт з незаконно описаного майна згідно акту серія ВП 2№ 15251352/1 від 12.02.2013 року.

04.12.2014 року ОСОБА_2 подала до суду зміни до позовної заяви, в яких просила витребувати у ОСОБА_2 обладнання та передати його їй ОСОБА_4

Ухвалою суду від 30.09.2015 року вказані зміни до позовної заяви було прийнято до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги заявлені позивачкою підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено, що 11 жовтня 2010 року ФОП ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 11/10-1 від 11.10.2010 року було придбано майно ( станки, автонавантажувач та зварювальне обладнання) згідно специфікації. ( 4-5). 18 жовтня 2010 року за актом приймання передачі вказане обладнання було передано у безкоштовне строкове користування ОСОБА_2 терміном на три роки до 18 жовтня 2013 року. ( а.с.9-13). ОСОБА_2 відмовляється повернути повністю раніше передане майно ОСОБА_2, у звязку з тим, що 12.02.2013 року державним виконавцем Тернівського відділу ДВС КМУЮ було складено акт опису та арешту майна серія ВП 2 № 15251352/1, а саме 19 одиниць станків та автонавантажувач. Даний акт було складено на виконання рішення суду, відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ « ПУМБ». Описане майно було передано на зберігання представнику банку.

10 червня 2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було постановлено заочне рішення , яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про витребування майна з чужого незаконного володіння, зняття арешту та виключення з опису.

09.10.2014 року за заявою представника ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції заочне рішення було скасовано.

04.12.2014 року ОСОБА_2 подала до суду зміни до позовної заяви, в яких просила витребувати у ОСОБА_2 обладнання та передати його їй ОСОБА_4 та виключити з участі в справі відповідача ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції( прізвище змінено у звязку з реєстрацією шлюбу) ( а.с.108).

Відповідно до положень ст. 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження», з відповідними змінами (надалі - Закон), державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.

Згідно зі ст. 57 зазначеного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Положеннями ст.60 даного Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до розяснень викладених у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У пункті 4 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.06.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на право володіння ним.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім, власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до розяснень викладених у п.10 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.06.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» при підготовці справи до розгляду судом, зокрема, мають бути витребувані матеріали щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на будинок, кредитні зобов'язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на дане майно.

Доводити факт належності особі майна, яке включено до акту опису та на яке накладено арешт можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть відповідні розрахункові квитанції, фіскальні чеки та накладні.

Оскільки , позивачем поставлено питання про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме у особи якій воно передано на зберігання, а не з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки особа здійснює його зберігання на відповідних правових підставах (зокрема, відповідно до постанови державного виконавця), які в судовому порядку не оскаржені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_6. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Б. Чайкін