Дата документу 30.09.2015
ЄУ № 420/2288/15-ц
Провадження №2/420/1787/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

при секретарі Рожковій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа - служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; дозволити до досягнення повноліття, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1 здійснювати виїзди з України за кордон без дозволу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у такі країни: Російська Федерація, Єгипет, Чехія, з дня набрання законної сили рішенням суду і до дня досягнення повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме до 22.09.2027.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16.05.2009. Від шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з середини 2014 року та на даний час позивачем подано позов до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На даний час між сторонами у справі виник спір щодо визначення місця проживання доньки. Дитина ще не досягла шкільного віку та не має можливості самостійно визначити місце свого проживання. Позивач просить визначити місце проживання дитини з нею, оскільки відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні дитини та не надає згоди на виїзд дитини за кордон. Дозвіл на виїзд дитини за кордон їй необхіден для оздоровлення дитини, її розвитку і розширення кругозору. Оздоровлення дитини за кордоном обумовлено хворобливістю дитини. Крім того, дитина займається у творчих дошкільних закладах, що обумовлює виїзд з колективом на змагання та конкурси до Єгипту, Російської Федерації та Чехії, тому позивач звертається до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей Новопсковської РДА, позов підтримують.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд виходить з такого.

Правовідносини між сторонами у справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського МУЮ, де батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час проживає разом з матір'ю.

За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращіх інтересах дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження

Враховуючи згоду відповідача на проживання дитини разом з матір'ю, відсутність заперечень з боку третьої особи, суд дійшов до висновку про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із маті'ю ОСОБА_1.

Щодо вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди батька дитини - ОСОБА_2 суд зазначає таке.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами), визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Чинним законодавством передбачена необхідність згоди обох батьків на виїзд дитини за кордон або дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків у разі, якщо дитина не досягла 16-річного віку.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, згідно ст.313 ЦК України має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а тому суд надає дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації, Єгипту, Чехії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди батька дитини - ОСОБА_2, до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16-ти років.

За таких обставин, позовні вимоги про виїзд за кордон без згоди батька підлягають задоволенню частково, оскільки наведеним вище законодавством не передбачено надання дозволу дитині на виїзд за кордон саме до повноліття.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3,10,11,60,88,212-215, 218, 223ЦПК України, ст. ст.150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа -служба у справах дітей Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації, Єгипту, Чехії неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, від дня набрання рішенням суду законної сили - до досягнення неповнолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16- ти років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко