25 вересня 2015 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиця О.В.
при секретарі Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження,-
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 227/787/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено. Вирішено втрачене судове провадження по цивільній справі № 227/787/14-ц (провадження 2/227/607/2014) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відновити частково, а саме відновити зміст наступних документів:

рішення Добропільського міськрайонного суду від 14.07.2014 року по цивільній справі № 227/787/14-ц;

ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиці О.В. від 12.03.2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу;

ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2014 року про призначення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу до розгляду в судовому засіданні на 05 травня 2014 року;

журналу судового засіданні по цивільній справі № 227/787/14-ц від 05.05.2014 року

журналу судового засіданні по цивільній справі № 227/787/14-ц від 20.05.2014 року

журналу судового засіданні по цивільній справі № 227/787/14-ц від 14.07.2014 року

запису судового засідання по цивільній справі № 227/787/14-ц, який знаходить на диску для лазерних систем зчитування (робоча копія фонограми судового засідання)

розписки ОСОБА_2 від 25.04.2011 року

позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (уточненої) від 05.05.2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10.09.2015 року, після розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 від 14 липня 2015 року на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2015 року по цивільній справі № 227/787/14-ц за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження, вказану справу було повернуто до Добропільського міськрайонного суду Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, так як в рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження відсутній повний текст відновленого судового рішення Добропільського міськрайонного суду донецької області від 14.07.2014 року, яке було постановлено в цивільній справі № 227/787/14-ц.

Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Сторони по справі, які належним чином були повідомленні про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою..

Суд вважає, що додаткове рішення у справі можна постановити без участі сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 408 ЦПК України, у рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження вбачається, що остання просила суд відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 227/787/14-ц, в тому числі наступних документів: рішення Добропільського міськрайонного суду від 14.07.2014 року, розписки від 25.04.2011 року, яка написана ОСОБА_2, журналу судового засідання, однак при ухваленні рішення по справі про відновлення втраченого провадження, судом не було зазначено змісту відновлених документів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приймаючи до уваги, що при ухваленні рішення в зазначеній цивільній справі судом не було вирішено питання щодо зазначення змісту відновлених документів, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, яким встановити повний зміст відновлених документів.

Керуючись ст.ст. 212-215, 220, 294, 408 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 227/787/14-ц за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження.

Встановити повний зміст відновлених наступних документів:

1) рішення Добропільського міськрайонного суду від 14.07.2014 року по цивільній справі № 227/787/14-ц : «

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, який в ході судового розгляду був уточнений. Свій позов обґрунтовував тим, що відповідачка працювала у позивача реалізатором в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1". Під час роботи у вказаному магазині вона допустила недостачу у розмірі 135000,00 грн.. На підставі ст..1053 ЦК України, за домовленістю сторін, грошове зобов"язання, пов"язане з нестачею, було замінено на позикове зобов"язання, тобто здійснено новацію боргу у позикове зобов"язання. На підтвердження здійснення новації боргу, відповідачка, 25 квітня 2011 року, у присутності свідків, надала позивачу боргову розписку, згідно якої взяла у останньої в борг грошові кошти у сумі 135 тисяч гривень та зобов"язалась їх повернути у термін до 20 липня 2011 року. До теперішнього часу, відповідачка свої зобов"язання за договором позики від 25.04.2011 року не виконала. Тому, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 135000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції (675,00 грн.) та 3% річних за період з 21.07.2011 по 17.02.2014 року (10452,31 грн.), відповідно до ст..625 ЦК України, а всього суму в розмірі 146127,32 грн. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1461,28 грн. та витрат на оплату правової допомоги у розмірі 1000,00 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила задовольнити позов. Пояснила, що сума, яка зазначена в розпискі ОСОБА_2 від 25.04.2011 року є недостачею, яка була виявлена в ході проведеної 19 квітня 2011 року ревізії. В квітні 2011 року в магазині, на відділі де здійснювала торгівлю ОСОБА_2 та ОСОБА_5, була проведена ревізія, в ході якої була виявлена недостача, сума якої підтверджується аудиторським висновком від 13.10.2011 року. ОСОБА_2 не брала участі у проведені ревізії, так як вона була на лікарняному, але остання була ознайомлена з результатами ревізії. Так, як відповідачка просила її не звільняти за втрату довіри, вони домовились про те, що вона звільняє її за власним бажанням, а остання визнає суму недостачі і зобов"язується повернути недостачу, шляхом написання розписки. Виявлена сума недостачі, позивачкою, поділена була порівну між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і з кожна з них написали розписки про повернення боргу в сумі 135 тисяч гривень. Зазначила, що вона не заперечує безгрошовості договору позики від 25.04.2011 року.

Представник позивача - ОСОБА_3 просив задовольнити позовні вимоги позивача, зазначаючи, що між сторонами, шляхом написання розписки від 25.04.2011 року, був укладений договір новації зобов"язань, а саме зобов"язання, які виникли з виявленої нестачі були замінені борговими зобов"язанями. Сам факт написання відповідачем розписки про повернення боргу, на думку представника позивача свідчить про те, що відповідач фактично визнав свою вину в заподіянні нестачі при виконанні своїх трудових обов"язків.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що ніяких коштів у відповідача вона не позичала. Розписка, яка надана відповідачем в якості доказу дійсно написана нею, але не добровільно, а в силу здійснення на неї та її сина, з боку відповідачки, психологічного тиску та залякування. Зазначила, що вона дійсно працювала у відповідачки продавцем у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" в період з 09 лютого 2007 року до 22 квітня 2011 року. Недостачу, яка виявлена, в ході ревізії, в квітні 2011 року вона не визнає і не визнавала, бо недостачі у неї не було і ніякого боргу у неї, перед ОСОБА_1, не має. Крім того зазначила, що при проведені ревізії вона, в ній участі, як обов"язковий її учасник, не брала, бо не була запрошена відповідачкою. З актом ревізії її ніхто не ознайомлював і вона його взагалі не бачила. Побоюючись погроз з боку ОСОБА_1, 25 квітня 2011 року, яка залякувала її тим, що враховуючи свої зв"язки вона не зможе більше знайти роботу, а також погрожувала їй тим, що вона її посадить до в"язниці, вона змушена була написати розписку, згідно з якою зобов"язалася повернути останній борг в сумі 135000,00 грн.. Заперечувала укладення договору про новацію зобов'язання. Також зазначила, що договору про повну матеріальну відповідальність вона з СПД ОСОБА_1 не підписувала.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює у позивача продавцем з 2008 року. Їй відомо, що у ОСОБА_1 працювала ОСОБА_2 і при проведенні ревізії у останньої була виявлена недостача, у зв"язку з тим, що остання брала грошові кошти з каси. Про даний факт їй відомо з розповідей інших працівників, які працювали у ОСОБА_1, які бачили, як ОСОБА_2 брала гроші з каси. Особисто вона не бачила, щоб ОСОБА_2 брала гроші з каси. Також зазначила, що їй невідомі випадки про те, щоб з боку ОСОБА_1 відбувалися будь-які погрози в сторону ОСОБА_2. В розпизці ОСОБА_2 від 25.04.2011 року дійсно стоїть її підпис, як свідка, так як при написанні вказаної розписки, вона була присутня і стояла в дверях кімнати, де вказану розписку писала ОСОБА_2, в якій вона зобов"язувалась повернути кошти, які були виявлені внаслідок проведеної недостачі.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працювала разом з ОСОБА_2 у ОСОБА_1 в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" продавцями. В квітні місяці 2011 року, в її присутності, була проведена ревізія. При проведені ревізії ОСОБА_2 не була присутня, чому їй невідомо. За наслідками ревізії була виявлена недостача. Зазначила, що винною себе в заподіяні виявленої недостачі вона не визнавала, але після проведення ревізії ОСОБА_1 попросила її піти з роботи і її звільнили за власним бажанням. Зазначила, що всі раніше написані нею пояснювальні листи не відповідають дійсності, так як вона їх писала на прохання ОСОБА_1, яка казала їй, що в разі якщо вона напише, що недостача утворилася з вини ОСОБА_2, її чепати не будуть. Також пояснила, що при написані нею і ОСОБА_2 розписок про повернення боргу в сумі по 135 тисяч гривень, які писалися під диктовку ОСОБА_1, на них, з боку останньої, здійснювався тиск, а саме: їх остання залякувала в"язницею, а також погрожувала звільнити за статтею за втрату довіри. Вказані розписки декілька разів ними переписувались за вказівкою ОСОБА_1. Також зазначила, що доступ до магазину мав чоловік ОСОБА_1, бо в нього були ключі від магазину. Неодноразово були випадки, коли чоловік ОСОБА_1, без відома продавців, у вихідні або святкові дні, продавав товари з відділу де працювала вона та ОСОБА_2, а потім віддав їм гроші за проданий товар.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували трудові правовідносини.

Так, з 09.02.2007 року відповідач - ОСОБА_2 працювала у позивача - суб"єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи - ОСОБА_1, в якості продавця непродовольчих товарів, що підтверджується трудовим договором від 09.02.2007 року, який зареєстрований в Добропільському міському центрі зайнятості за № 90 від 09.02.2007 року (а.с.28).

З вищевказаного трудового договору також вбачається, з відповідачкою трудовий договір був розірваний 22 квітня 2011 року згідно ст..38 КЗпПУ (за власним бажанням), у зв"язку з чим його було знято з реєстрації в центрі зайнятості 10.05.2011 року.

З пояснень позивача встановлено, що 19 квітня 2011 року в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", де працювала відповідачка (на відділі останньої) була проведена незапланована ревізія, в ході якої була виявлена недостача матеріальних цінностей на суму 275781,55 грн. Вказана ревізія проводилась з метою визначення залишків товару і грошових недоліків за період з 16.01.2009 по 19.04.2011 року.

З пояснень позивача ОСОБА_1 судом також встановлено, що за взаємною домовленістю з ОСОБА_2 вони прийшли до наступного. ОСОБА_1 замість звільнення ОСОБА_2 за статтею 41 КЗпПУ за втрату довірою, звільняє останню за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпПУ, якщо остання визнає борг пов"язаний з виявленою недостачею, а саме визнає 135 тисяч гривень недостачі. На підставі вищевказаної домовленості, 25.04.2011 року, ОСОБА_2 видала їй письмову розписку про визнання нею боргу, який утворився внаслідок, виявленої в ході ревізії, недостачі грошових коштів в сумі 135 тисяч гривень, які ОСОБА_2 повинна була передати ОСОБА_1 за реалізований нею товар.

Відповідачка в судовому засіданні зазначала, що будь-яких коштів в борг у ОСОБА_1 вона не брала. Заперечувала проти того, що між ними укладався договір про новацію зобов'язання. Борг, який ніби то виник у зв'язку з виконанням нею обов'язків продавця в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" не визнала, бо вважала, що її вина у виявленій позивачем недостачі не була доведена, а вказану розписку вона написала під тиском з боку ОСОБА_1.

З розписки ОСОБА_2 від 25.04.2011 року(а.с.18) вбачається, що остання зобов"язалась повернути ОСОБА_1 борг в сумі 135000,00 грн. до 20.07.2011 року.

Враховуючи те, що в судовому засіданні сторони визнали безгрошовість договору позики від 25.04.2011 року, тому в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст..1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Договір позики, відповідно до ст..1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Статтею 604 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, з аналізу діючого законодавства вбачається, що в разі домовленості сторін про заміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням (новація), сторони укладають новий договір, у формі, яка встановлена для договору позики.

Договором, згідно ст..626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору.

Зміст договору, відповідно до ст..628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши надану суду розписку суд вважає, що з виданої ОСОБА_2 розписки не вбачається, що сторони між собою уклали договір про новацію зобов'язань. Так, в цій розписці не зазначено, які ж зобов'язання виникли за первісним договором, що ці зобов'язання сторони розпискою припиняють і що на підставі розписки між ними виникають зобов'язання за договором позики (новація зобов'язань).

Тобто, зі змісту вказаної розписки не можливо встановити, що вона стосується саме виявленої позивачем 19.04.2011 року недостачі товарно-матеріальних цінностей.

Звертаючись до суду з позовними вимогами позивачка наполягала на тому, що борг, який є предметом спору, виник внаслідок виконання укладеного між сторонами трудового договору.

Але суд звертає увагу на те, що відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та іншими актами трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі.

Згідно п.7 трудового договору від 09.02.2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2(а.с.28) вбачається, що при вирішенні питань, не передбачених цим договором, сторони керуються загальними нормами законодавства про працю України.

Статтею 134 КЗпП України передбачені випадки коли працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. До цих випадків відносяться випадки, коли:

між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Згідно з нормами частини 1 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством (частина 2 статті 130 КЗпП України).

Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Положенням пункту 1 статті 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

В судовому засіданні, з пояснень відповідачки, було встановлено, що письмовий договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих для зберігання або для інших цілей, ОСОБА_1 з нею не укладала.

ОСОБА_1 напроти, в судовому засіданні, наполягала на тому, що вказаний договір був укладений.

З матеріалів справи Добропільського МВ про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_1 по факту крадіжки грошових коштів в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" вбачається, що договір про повну матеріальну відповідальність від 09.02.2007 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був наданий для огляду працівникам міліції, ОСОБА_1 підписаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням, що підтверджується висновком спеціаліста № 53 від 15.12.2011 року, який проводив почеркознавче дослідження (а.с.4, 4а, 4в матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не змогла пояснити суду, хто і яким чином підписував вищевказаний договір.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до доводів ОСОБА_1 щодо укладення з ОСОБА_2 договору про повну матеріальну відповідальність і вважає їх неправдивими.

Відповідно до ст..136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків, відповідно до ч.3 ст.136 КЗпП України, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до ст..138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

В судовому засіданні позивачка на питання суду (чому вона в законному порядку не вирішила питання щодо стягнення боргу з відповідачки внаслідок заподіяної недостачі?) позивачка зазначала, що вона після того як була виявлена недостача на відділі відповідачки не знала як діяти і тому звернулась до адвоката, який їй сказав, що в разі, якщо вона звернеться до суду з приводу відшкодування їй шкоди внаслідок виявленої недостачі, то вона від ОСОБА_2 нічого не отримає і тому порадив звільнити останню за власним бажанням і взяти від останньої розписку про те, що вона їй віддасть борг. Тому вона так і поступила (звукозапись 20.05.2014 року години:14.09 - 14.12.). Крім того зазначила, що ОСОБА_2 не була проти цього. Також зазначила, що в разі, якщо б ОСОБА_2 не написала їй розписку про повернення коштів, то вона б одразу звернулась до суду, міліції і прокуратури.

Ці пояснення, на думку суду, можуть свідчити про те, що на час звернення до адвоката у ОСОБА_1 не було достатніх доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 дійсно була винна в заподіянні виявленої недостачі.

Крім того суд зазначає, що в судовому засіданні крім пояснень позивачки та пояснень свідка ОСОБА_5, інших доказів про те, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", в ході проведення внепланової ревізії - 19.04.2011 року, була виявлена будь-яка недостача.

Так, позивачкою не були надані суду достатні та належні докази, які б свідчили про те, що в квітні 2011 року в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" дійсно проводилась ревізія.

Позивачка в судовому засіданні зазначала, що будь-якого письмового розпорядження про утворення комісії для проведення ревізії вона не видавала. Комісія була створена за усним її розпорядженням.

На подальші запитання суду, а саме: хто ж входив у склад вищевказаної комісії, позивачка плуталась і спочатку давала відповіді про те, що в склад входили 3 особи (вона та продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_5), в подальшому зазначала, що в склад комісії входили 4 особи (вона та продавці ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5).

З пояснень допрошеного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, яка з пояснень ОСОБА_1 брала участь в проведенні ревізії 19.04.2011 року і в присутності якої була написана розписка ОСОБА_2, судом встановлено, що ОСОБА_6 лише відомо про недостачу, яка утворилась у зв"язку з тим, що ОСОБА_2 брала гроші з каси і про цей їй відомо зі слів інших працівників магазину. Будь-яких пояснень з приводу того, яким чином проводилась ревізія, хто її проводив, за чиєю участю, яку суму недостачі було виявлено, вказаний свідок суду не поясняв.

Крім цього суд зазначає, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_2 участі в проведенні ревізії не брала, бо її, для участі в ревізії, ніхто не запрошував, що є порушенням трудового законодавства.

До пояснень позивачки ОСОБА_1 з приводу того, що вона запрошувала ОСОБА_2 прийти і взяти участь у проведені ревізії 19.04.2014 року суд відноситься критично виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона 14.04.2011 року направила з цього приводу лист ОСОБА_2, який міститься в матеріалах справи.

Дослідивши вказаний лист (а.с.46-47), суд вважає, що вказаний лист не є підтвердженням пояснень позивача, так як цей лист свідчить лише про те, що ОСОБА_1 просила повідомити ОСОБА_2 її відсутність на роботі з 12.04.2011 року.

Позивачка в судовому засіданні поясняла, що за висновками ревізії була встановлена недостача в розмірі 275781,55 грн. Але, будь-яких належних доказів, які б свідчили про те, що 19.04.2011 року була виявлена недостача в указаному розмірі, яка виникла за період з 16.01.2009 по 19.04.2011 року, позивачкою суду не надано.

На запитання суду чи складався акт проведеної ревізії і яким чином відображались результати проведеної ревізії, позивачка пояснювала, що акт проведеної ревізії не складався і що виявлена, в ході ревізії, недостача була зафіксована в "тетрадках".

Також з пояснень позивачки судом було встановлено, що висновки ревізії (записи в зошитах) ніяким чином, членами комісії, не засвідчувалися.

З пояснень позивачки також вбачається, що вона, відповідачку - ОСОБА_2, з висновками ревізії від 19.04.2011 року знайомила усно 22 квітня 2014 року.

ОСОБА_2, в судовому засіданні, заперечувала факт її ознайомлення з висновками ревізії.

В якості доказу про те, що відповідачем дійсно була заподіяна недостача, позивачка посилалася на аудиторський висновок № 4 від 13.10.2011 року(а.с.19-25).

Але суд не бере до уваги вказаний висновок виходячи з наступного.

Так, даний висновок був зроблений 13.10.2011 року, в той час, коли, як вбачається з розписки від 25.04.2011 року, і з пояснень позивачки в судовому засіданні, ОСОБА_2 вже визнала факт недостачі, що на думку суду є сумнівним.

Крім, того з вказаного висновку вбачається, що аудитором була встановлена нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 273523,40 грн., в той час, як позивачка в судовому засіданні зазначала, що в ході ревізії була виявлена нестача на суму 275781,55 грн., що свідчить про те, що розмір недостачі позивачкою достовірно встановлений не був.

Відповідно до ст..135-3 КЗпП України, розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності.

В судовому засіданні позивачка не змогла пояснити суду, яким чином вона враховувала вину кожного з продавців (ОСОБА_2 та ОСОБА_5) визначаючи для кожної з них розмір підлягаючої покриттю шкоди.

З пояснень позивачки судом встановлено, що вона поділила порівну виявлену недостачу і таким чином визначила розмір шкоди, який повинні нести ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Але суд, з приводу вказаних пояснень звертає увагу на те, що в разі поділу заподіяної нестачі в розмірі 275781,55 грн., яка ніби то була встановлена в ході проведеної 19.04.2011 року ревізії, половина від зазначеної суми буде становити 137890,77 грн., а не 135000,00 грн..

З пояснень відповідачки встановлено, що розписку вона писала під диктовку ОСОБА_1, яка і вказала їй, яку суму слід зазначати в розписці.

На питання суду з приводу того чому саме 135 тисяч гривень повинна була повернути ОСОБА_2, а не 137890,77 грн., які є половиною суми заподіяної нестачі(275781,55 грн.), яка виявлена в ході ревізії 19.04.2011 року, позивачка суду не змогла нічого пояснити.

Тобто вказане, на думку суду, ще раз підтверджує той факт, що станом на 19.04.2011 року дійсної суми виявленої недостачі позивачкою встановлено не було і взагалі ставить під сумнів сам факт наявності цієї недостачі.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_6, з приводу того, що ОСОБА_2 писала розписку, в якій зобов"язувалась повернути борг, який фактично виник внаслідок виявленої недостачі, так як зміст розписки в загалі не містить фраз, які вказують у зв"язку з чим виник борг.

Також суд зазначає, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 02.11.2011 року зверталась до правоохоронних органів з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за крадіжку торгової виручки за період з травня 2008 року по квітень 2011 року.

Після перевірки вказаної заяви ОСОБА_1, 10 квітня 2012 року в порушенні кримінальної справи за фактом крадіжки ОСОБА_2 грошових коштів було відмовлено, у зв"язку з відсутністю в діях останньої складу злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. Тобто вина ОСОБА_2 в крадіжці грошових коштів доказана не була.

Зі змісту матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 № 33-1150, який було досліджено в ході судового розгляду, встановлено, що в ході перевірки заяви ОСОБА_1 правоохоронними органами було призначено судово-економічне дослідження за фактом нестачі грошових коштів в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", але вказане дослідження, з листа експерта відділу НДЕКЦ від 16.02.2012 року (а.с.125-126 матеріалу про відмову в порушенні справи), не проведено, так як на дослідження надані копії бухгалтерських документів поганої якості, з яких не було можливості однозначно трактувати інформацію яка там відображена, а також надані зошити (чорнові записи), які не є первинними документами бухгалтерського обліку і не мають обов"язкових реквізитів.

Таким чином, за відсутності доказів вини ОСОБА_2 встановити, що розписка, яку вона написала 25.04.2011року, стосується саме виявленої позивачем недостачі товарно-матеріальних цінностей, не можливо.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що не зовсім є зрозумілими дії позивачки з приводу звернення до правоохоронних органів з заявою про крадіжку торгової виручки 02 листопада 2011 року, в той час як у неї на руках вже була розписка відповідачки ОСОБА_2 від 25.04.2011 року, яка, як вбачається з пояснень ОСОБА_1, є договором новації зобов"язань.

З аналізу діючого цивільного законодавства, новація - це спосіб припинення зобов"язання за домовленістю сторін про зміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням між тими ж сторонами.

Юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, є угода сторін про припинення первісного зобов"язання. Умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а по-третє, це дійсність первинного зобов'язання.

Враховуючи положення ст..ст.604, 1053 ЦК України, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд не може погодитись з доводами позивача, представника позивача про те, що визнання ОСОБА_2 боргу в розмірі 135000,00 грн. є новацією у відносинах, які виникли між сторонами, так як окрім розписки, позивачем не надано допустимих та належних письмових доказів, які б підтверджували укладення, між позивачем та відповідачем, правочину щодо новації зобов'язань.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 14 липня 2014 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 19 липня 2014 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця»;

2) ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиці О.В. від 12.03.2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу: « У Х В А Л А

12 березня 2014 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Позовна заява, відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України.

Підстав відмови у відкритті провадження, передбачених ч.2 ст.122 ЦПК, у справі немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Призначити справу до розгляду у попередньому судовому засіданні на 21 березня 2014 року на 13-00 год.

Роз'яснити, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених у статті 131 ЦПК не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Сторони до початку розгляду справи по суті зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Направити відповідачу позовну заяву із копіями додатків до неї, та запропонувати 21 березня 2014 року подати письмові заперечення проти позову та докази, якими вони обґрунтовуються.

В попереднє судове засідання викликати:

- позивача;

- відповідача.

Ухвала може бути оскаржена в частині щодо недотримання правил підсудності до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати сторонам до відома.

Суддя О.В. Здоровиця»;

3) ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2014 року про призначення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу до розгляду в судовому засіданні на 05 травня 2014 року: « У Х В А Л А

14 квітня 2014 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу.

Спір сторонами в порядку ч.3 ст.130 ЦПК України не врегульовано.

При підготовці справи до судового розгляду сторонам роз'яснені їх права та обов'язки згідно зі ст.ст.27, 31, 174, 175, 199 ЦПК України та проведено такі підготовчі дії:

1) уточнено позовні вимоги позивача і заперечення відповідача;

2) вирішено питання про склад осіб, які беруть участь у справі;

3) визначено факти, які слід встановити для вирішення спору: які визнаються сторонами і які підлягають доказуванню;

4) з'ясовано, якими доказами сторони обґрунтовуватимуть свої доводи.

На підставі викладеного та керуючись ч.6, 10 ст.130, ст.156 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 227/787/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - призначити до розгляду в судовому засіданні на 11-00 годину 05 травня 2014 року.

В судове засідання викликати сторони по справі.

Суддя .В.Здоровиця»;

4) журналу судового засіданні по цивільній справі № 227/787/14-ц від 05.05.2014 року:

«Справа № 227/787/14-ц

ЖУРНАЛ

судового засідання

Дата 05.05.2014 року

Дрбропільський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Здоровиця О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Позивач ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_3

Вiдповiдач ОСОБА_2

Представник вiдповiдача ОСОБА_4

Свiдок ОСОБА_6

Свiдок ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Технічна фіксація здійснюється на комплекс "Оберіг", інвентарний номер__________. Проведено перевірку комплексу, комплекс працездатний.

Для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний номер

11:37:08 <<<початок звукозапису>>>

11:37:17 Відкриття судового засідання Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

11:37:35 Оголошення явки сторiн Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

11:37:50 Встановлення осіб сторiн Позивач: ОСОБА_1

11:38:32 Встановлення осіб сторiн Представник позивача: ОСОБА_3

11:38:41 Встановлення осіб сторiн Вiдповiдач: ОСОБА_2

11:39:15 Встановлення осіб сторiн Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

11:40:05 Оголошення складу суду i роз'яснення права заявити вiдвiд складу суду Головуючий суддя: Здоровиця О.В. відводів не заявлено

11:40:25 Роз'яснення прав у судовому засiданнi Головуючий суддя: Здоровиця О.В. права зрозумілі

11:41:54 Клопотання перед початком засiдання Представник позивача: ОСОБА_3 прошу прийняти уточнену позовну заяву та долучити до матеріалів справи додаткові документи

11:46:18 Вiдповiдач: ОСОБА_2 не заперечую

11:46:19 Представник вiдповiдача: ОСОБА_4 не заперечуємо

11:46:27 Суд, порадившись на місці, Ухвалив: Головуючий суддя: Здоровиця О.В. прийняти уточнену позовну заяву до розгляду

11:46:47 Клопотання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4 прошу надати час для ознайомлення

11:47:15 Представник позивача: ОСОБА_3 не заперечую

11:47:57 Головуючий суддя: Здоровиця О.В. справу слуханням відкласти на 20.05.15 року на 13-00

11:48:33 <<<кінець звукозапису>>>

Секретар с/з Сисенко Ю.В.»;

5) журналу судового засіданні по цивільній справі № 227/787/14-ц від 20.05.2014 року:

«Справа № 227/787/14-ц

ЖУРНАЛ

судового засідання

Дата 20.05.2014 року

Дрбропільський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Здоровиця О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Позивач ОСОБА_1

Вiдповiдач ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_3

Представник вiдповiдача ОСОБА_4

Свiдок ОСОБА_5

Свiдок ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Технічна фіксація здійснюється на комплекс "Оберіг", інвентарний номер__________. Проведено перевірку комплексу, комплекс працездатний.

Для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний номер

13:33:24 <<<початок звукозапису>>>

13:33:33 Головуючий суддя: Здоровиця О.В. судове засідання продовжено

13:33:50 Оголошення явки сторiн Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

13:34:59 Оголошення позивної заяви Головуючий суддя: Здоровиця О.В. оголошення уточненої позовної заяви

13:36:02 Пояснення сторiн та iнших осiб, якi беруть участь у справi Представник позивача: ОСОБА_3 позовні вимоги просимо задовольнити в повному обсязі

13:42:54 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

13:43:19 Відповідь Представник позивача: ОСОБА_3

13:43:51 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

13:44:07 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

13:45:12 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

13:45:15 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

13:49:20 Пояснення сторiн та iнших осiб, якi беруть участь у справi Вiдповiдач: ОСОБА_2 позов не визнаю в повному обсязі

13:50:36 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

13:50:43 Відповідь Вiдповiдач: ОСОБА_2

13:54:36 Питання Представник позивача: ОСОБА_3

13:54:41 Відповідь Вiдповiдач: ОСОБА_2

13:58:54 Доповнення Позивач: ОСОБА_1

14:00:09 Питання Представник позивача: ОСОБА_3

14:00:18 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:05:12 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:05:32 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:09:15 Питання Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

14:09:24 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:12:44 Питання Представник позивача: ОСОБА_3

14:12:53 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:15:31 Допит свiдка Свiдок: ОСОБА_6

14:16:54 Приведення свідка до присяги. Свiдок: ОСОБА_6 присягаюся говорити правду та лише правду

14:17:35 Пояснення свідка. Свiдок: ОСОБА_6

14:17:40 Питання Представник позивача: ОСОБА_3

14:17:49 Відповідь Свiдок: ОСОБА_6

14:19:19 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:20:19 Відповідь Свiдок: ОСОБА_6

14:21:17 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:21:22 Відповідь Свiдок: ОСОБА_6

14:22:50 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:22:59 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:25:07 Питання Позивач: ОСОБА_1

14:25:15 Відповідь Свiдок: ОСОБА_6

14:26:37 Допит свiдка Свiдок: ОСОБА_5

14:27:44 Приведення свідка до присяги. Свiдок: ОСОБА_5 присягаюся говорити правду та лише правду

14:28:18 Пояснення свідка. Свiдок: ОСОБА_5

14:28:25 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:28:41 Відповідь Свiдок: ОСОБА_5

14:32:36 Питання Представник позивача: ОСОБА_3

14:32:38 Відповідь Свiдок: ОСОБА_5

14:38:04 Питання Позивач: ОСОБА_1

14:38:20 Відповідь Свiдок: ОСОБА_5

14:40:52 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:40:58 Відповідь Свiдок: ОСОБА_5

14:43:12 Питання Представник позивача: ОСОБА_3

14:43:14 Відповідь Свiдок: ОСОБА_5

14:46:50 Дослiдження iнших доказiв Головуючий суддя: Здоровиця О.В. дослідження матеріалів справи

15:06:20 Головуючий суддя: Здоровиця О.В. справу слуханням відкласти перед судовими дебатами

15:06:23 <<<кінець звукозапису>>>

Секретар с/з Сисенко Ю.В.»;

6) журналу судового засіданні по цивільній справі № 227/787/14-ц від 14.07.2014 року:

«Справа № 227/787/14-ц

ЖУРНАЛ

судового засідання

Дата 14.07.2014 року

Дрбропільський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Здоровиця О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Позивач ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_3

Вiдповiдач ОСОБА_2

Представник вiдповiдача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Технічна фіксація здійснюється на комплекс "Оберіг", інвентарний номер__________. Проведено перевірку комплексу, комплекс працездатний.

Для створення архівної копії фонограми надано компакт-диск, серійний номер

14:13:34 <<<початок звукозапису>>>

14:13:39 Головуючий суддя: Здоровиця О.В. судове засідання продовжено

14:13:59 Оголошення явки сторiн Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

14:14:12 Оголошення складу суду i роз'яснення права заявити вiдвiд складу суду Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

14:14:33 Питання Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

14:14:43 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:16:04 Питання Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

14:16:18 Відповідь Позивач: ОСОБА_1

14:50:03 3. Судові дебати. Представник позивача: ОСОБА_3 на позові наполягаємо, просимо задовольнити

14:57:02 3. Судові дебати. Позивач: ОСОБА_1 підтримую свого захисника

14:57:05 3. Судові дебати. Представник вiдповiдача: ОСОБА_4 позов не визнаємо, просимо відмовити в повному обсязі

15:05:44 3. Судові дебати. Вiдповiдач: ОСОБА_2 підтримую свого захисника

15:05:54 4. Стаття 194 ЦПК з дозволу суду промовцi можуть обмiнятися реплiками. Представник позивача: ОСОБА_3

15:07:42 4. Стаття 194 ЦПК з дозволу суду промовцi можуть обмiнятися реплiками. Представник вiдповiдача: ОСОБА_4

15:09:46 5. Видалення суддів до нарадчої кiмнати

15:09:50 <<<кінець звукозапису>>>

15:22:40 <<<початок звукозапису>>>

15:22:42 6. Оголошення рiшення (резолютивної частини рiшення) i роз'яснення їх, закриття судового засідання Головуючий суддя: Здоровиця О.В.

15:23:48 <<<кінець звукозапису>>>

Секретар с/з Сисенко Ю.В.»;

7) розписки ОСОБА_2 від 25.04.2011 року, яка написана рукописним текстом:

« Расписка

Я ОСОБА_2 проживающая по адресу АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 Добропольским ГРОУМВД Донецкой области 21.07.2007 г.

Должна ОСОБА_1 проживающей по адресу АДРЕСА_2

Денежную сумму в размере 135000,0 гр /сто тридцать пять тысяч гривен/ обязуюсь отдать сумму денег 135000,0 /сто тридцать пять тысяч гривен до 20.07.11г.

ОСОБА_2

25-04-11 (подпись)

Свидетель ОСОБА_6

25.04.11 (подпись)

Свидетель ОСОБА_12

25 IV 2011 (подпись)»;

8) позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (уточненої) від 05.05.2014 року:

«

Добропільський міськрайонний суд Донецької області 85000, м. Добропілля, вул. Радянська, 39

Позивач: ОСОБА_1.

прож.: АДРЕСА_3

тел. НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2.

АДРЕСА_1

Ціна позову: 146127,32 грн.

ПОЗОВНА ЗАЯВА

про стягнення боргу

(уточнена)

Відповідачка працювала у мене реалізатором на підставі трудового договору у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». Під час роботи у вказаному магазині вона допустила недостачу у розмірі 135 000 грн.

Частиною 1 ст. 1053 ЦК України встановлено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Тобто за змістом цієї норми закону позиковим зобов'язанням може бути змінено будь-які інші боргові зобовязання, що мають майновий характер.

Згідно вказаних норм законодавства грошове зобов'язання, пов'язане з нестачею, за згодою відповідачки було замінено на позикове зобов'язання (здійснено новацію боргу у позикове зобов'язання), на підтвердження чого вона 25 квітня 2011 року у присутності свідків надала мені боргову розписку, згідно якої взяла у мене в борг грошові кошти у сумі 135 000 грн. та зобов'язувалася їх повернути у термін до 20 липня 2011 року.

Станом на теперішній час попри мої неодноразові нагадування відповідачка не сплатила мені жодної копійки.

Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч.1ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовий формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції За весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції за період з моменту прострочення сплати боргу по дату подання позову до суду становить:

За 2011 рік (серпень-грудень) -100%;

За 2012 рік - 99,8%;

За 2013 рік - 100,5%

За 2014 рік (січень) -100,2%.

Всього за період з серпня 2011 року по січень 2014 року -100,5 %.

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає:

135000 * 100,5% = 135675 грн.

3 % річних за період з 21.07.2011р. по 17.02.2014р. складають:

135000 грн. 1 942 дні / 365 днів * 3% = 10452,32 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 107, 122 ЦПК України,

ПРОШУ:

1.Прийняти позовну заяву до розгляду.

2.Винести рішення, яким стягнути з відповідача на мою користь борг з урахуванням індексу інфляції у сумі 135675 грн. та 3% річних у сумі 10452,32 грн., а всього 146127,32 грн.

3.Судові витрати покласти на відповідача та стягнути з нього: 1461,28 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Оригінали документів буде надано у судовому засіданні.

«5» травня 2014 року (підпис) ОСОБА_1»;

9) звукозапису судового засідання по цивільній справі № 227/787/14-ц, в тому об'ємі, що знаходиться в матеріалах справи на диску для лазерних систем зчитування (робоча копія фонограми судового засідання).

На додаткове рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця