Справа № 303/7733/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_4 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі по тексту - ТзОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення.

Позов обґрунтовано тим, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення прав вимоги згідно якого позивач набув всіх прав та обов'язків по кредитним договорам та договорам забезпечення, що входять до Кредитного портфелю.

Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги і по кредитним договорам №184/7-07 від 01.10.2007 року, позичальником по якому є ОСОБА_2 та №64/8-07 від 31.05.2007 року, позичальником по якому є ОСОБА_3

Зазначені кредитні договори забезпечені договорами іпотеки від 09.10.2007 року та від 01.06.2007 року відповідно, предметом яких є належне відповідачу нерухоме майно.

Оскільки позичальники не виконували своїх зобов'язань належним чином, то було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке наразі знаходиться на виконанні в ДВС.

Після заміни сторони виконавчого провадження їм стало відомо, що наразі в будинку який є предметом іпотеки зареєстровано четверо осіб - відповідачі по справі.

За таких обставин, посилаючись на ст.109 ЖК УРСР та ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» просив суд виселити відповідачів з вказаного будинку.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року даний позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідачів, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Встановлено, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення прав вимоги, згідно якого позивач набув всіх прав та обов'язків по кредитним договорам та договорам забезпечення, що входять до Кредитного портфелю (а.с.57-67).

Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги і по кредитним договорам №184/7-07 від 01.10.2007 року, позичальником по якому є ОСОБА_2 (а.с.6-11) та №64/8-07 від 31.05.2007 року, позичальником по якому є ОСОБА_3 (а.с.17-21).

Зазначені кредитні договори забезпечені договорами іпотеки від 09.10.2007 року (а.с.14-16) та від 01.06.2007 року (а.с.24-26) відповідно, предметом яких є належне ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Також з матеріалів справи вбачається, що Мукачівським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-914/10 від 18.11.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки за двома вищевказаними іпотечними договорами (а.с.50). Постановою державного виконавця від 27.01.2011 року відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом (а.с.51).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31.07.2013 року замінено стягувача у даному виконавчому провадженні на ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.52).

Згідно довідки ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» в будинку, що є предметом іпотеки зареєстровані та проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 (донька) та ОСОБА_6 (онук) (а.с.54).

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що в іпотеку передано житловий будинок, який був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, то відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла, а дана вимога банку задоволенню не підлягає.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду України в своїй Постанові №6-39цс15 від 18.03.2015 року, що є обов'язковою для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

З договорів іпотеки вбачається, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно,я ке видане 31.01.2006 року Мукачівською міською радою.

Тобто, будинок який є предметом іпотеки не придбаний за рахунок кредитних коштів, а тому відсутні передбачені законом підстави для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла, у зв'язку з чим даний позов задоволенню не підлягає

За таких обставин, відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80, понесений останньою за подачу апеляційної скарги (а.с.184).

Керуючись ст. 109 ЖК УРСР, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року та ухвалити по даній справі нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили з дня його постановлення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді