Справа № 589/2875/15-ц
Провадження № 2/589/738/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді - Стародубцевої Л.О., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ЖКВ КП « Шосткинський казенний завод Імпульс»,

- про усунення перешкод у користуванні та встановлення порядку користування,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2015 року позивачка звернулась до Шосткинського міськрайонного суду та посилаючись на ст.ст. 3, 9, 150, 155, 156 Житлового Кодексу України, ст. 319, 322, 355, 356, 383, 386, 1268 ЦК України, ст. 41, 47 Конституції України, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», пояснюючи та уточнюючи позовні вимоги просить суд:

1. Встановити порядок користування спірною квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 у користування житлову кімнату № 5 (з балконом), загальною площею 10,9 кв.м. та житлову кімнату № 7, загальною площею 8,4 кв.м., виділивши ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 4, загальною площею 18,1 кв.м., кухню, санвузол та коридор залишити у спільному користуванні.

2. Усунути перешкоди у користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

3. Судові витрати покласти на відповідачів.

Уточнені позовні вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області.

За життя батьку позивачки належала 1/2 частка спірної квартири на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого ОП ЖКВ заводу «Імпульс» від 07.07.2004 року, що підтверджується довідкою Шосткинського МБТІ № 638 від 22.05.2015 року.

Також деякий час у 2014 році позивачка проживала разом з батьком у спірній квартирі, але останні півтора року і по день смерті, в зв'язку з загостренням хвороби, позивачка забрала батько до себе, де він проживав разом з позивачкою у її будинку.

У вказаній спірній квартирі проживав з батьком і брат позивачки, відповідач по справі ОСОБА_2, а тому для зручності брат та батько позивачки встановили добровільно порядок користування квартирою та розділили особові рахунки наступним чином: батько позивачки користувався кімнатою № 5, загальною площею 10,9 кв.м. та житловою кімнатою № 7, загальною площею 8,4 кв.м., брат позивачки користувався житловою кімнатою № 4, загальною площею 18,1 кв.м., кухня, санвузол та коридор залишались у спільному користуванні.

У зв'язку з тим, що батько мав ряд захворювань і був чоловіком похилого віку, то він користувався хоча і маленькими кімнатами, але в одній з них знаходився балкон. В такому ж порядку були розділені і особові рахунки та оплата комунальних послуг проводилась саме співрозмірно, відповідно до площі, якою користувались.

Згідно довіреності від 14.08.2013 року, батько ОСОБА_5, надав позивачки право представляти його інтереси з питань, пов'язаних з управлінням майном, здійснювати нагляд за квартирою, вносити необхідні платежі та інше, що позивачка і здійснювала на протязі всього часу дії довіреності до часу смерті батька.

Після смерті батька в травні 2015 року, між позивачкою її братом ОСОБА_2, його дружиною ОСОБА_3 та її сином - ОСОБА_4 виник конфлікт, в якому останні зазначали, що вони є власниками квартири, за квартиру вони будуть сплачувати самостійно, речей померлого батька в квартирі вже немає, тому як вони їх викинули і щоб ні син позивачки ОСОБА_6, ні позивачка до квартири більше не з'являлись.

На звернення позивачки до брата ОСОБА_2 про ситуацією що склалася, він пояснив, що квартира належить тільки йому і далі він буде проживати у спірній квартирі зі своєю дружиною та її сином, що дві кімнати, які займав батько вони вже звільнили, викинули його речі, а тому як батько помер, позивачці приходити ні до кого і у неї немає власності, заборонив з'являтись до спірної квартири.

Однак, коли син позивачки ОСОБА_6, на прохання своєї матері - позивачки по справі, 19 ІНФОРМАЦІЯ_4 прийшов до спірної квартири, щоб забрати квитанції по сплаті комунальних платежів, то замки вже були змінені і він не зміг ключем відкрити двері, на його дзвінок у двері він почув лайку з боку дружини брата ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4, які все ж таки двері відчинили та продовжуючи лайку, почали погрожувати сину ОСОБА_6, нецензурно висловлюватись, з чого йому стало зрозуміло, що вони намагаються довести йому, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 є власниками всієї квартири і що позивачка та її син заважають ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 розпоряджатися, користуватись та володіти спірною квартирою, а тому змінили замки і не бажають їх бачити в цій квартирі.

Після цього, позивачка звернулась до ЖКВ КП «Шосткинський казенний завод Імпульс», де їй пояснили, що брат приніс копію свідоцтва про смерть батька і пояснив, що він є єдиним власником спірної квартири, а тому працівники ЖКВ на підставі його заяви від 15.04.2015 року об'єднали особовий рахунок покійного батька з особовим рахунком брата в один, і зайняв кімнати в яких до часу смерті проживав батько.

Також, позивачка вимушена була звернутись до дільничного інспектора з заявою про усунення перешкод зі сторони брата та його дружини в користуванні належної частки квартири в порядку спадкування за заповітом, тобто замки в спірній квартирі були змінені та вона не змогла більше потрапити до квартири після 19 ІНФОРМАЦІЯ_4 і до часу звернення до суду.

Позивачка є власником 1/2 частини спірної квартири, що підтверджується копією заповіту від 13.09.2005 року, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.10.2015 р. за реєстровим № 1173 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак, квартира на даний час повністю зайнята братом з його дружиною ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_4

Батько позивачки за життя, заперечував проти проживання у спірній квартирі дружини брата ОСОБА_3 та її повнолітнього сина ОСОБА_4, згоди на їх вселення не надавав, вказані особи взагалі не зареєстровані у спірній квартирі, мають інше місце реєстрації та своє нерухоме майно.

У зв'язку з цим позивачка вважає за необхідне встановити порядок користування спірною квартирою, з урахуванням того, що батько завжди користувався житловою кімнатою № 5, загальною площею 10,9 кв.м. та житловою кімнатою № 7, загальною площею 8,4 кв.м., а тому вважає за необхідне виділити їй у користування житлову кімнату № 5 (з балконом), загальною площею 10,9 кв.м. та житлову кімнату № 7, загальною площею 8,4 кв.м., а братові - відповідачу по справі виділити у користування житлову кімнату № 4, загальною площею 18,1 кв.м., кухню, санвузол та коридор залишити у спільному користуванні, при цьому розмір займаних приміщень буде фактично відповідати рівності часток, тобто по 1/2 частини спірної квартири.

Вважає, що своїми діями, а саме створення перешкод у користуванні частиною квартири, відповідачі по справі порушують право позивачки на володіння та користування особистою власністю, а тому для захисту прав вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні спірної квартирою шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка та представник ОСОБА_9, уточнений позов підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами, пояснили, що оскільки відповідач по справі - брат позивачки в судовому засіданні надав позивачки ключ від вхідних дверей квартири, тому позивачка відмовляється від вимог п. 4 позову, решту позовних вимог підтримує.

Відповідачі по справі ОСОБА_3, та її син ОСОБА_4, не зареєстровані у спірній квартирі, у відповідачки є своє житло, а її син від першого шлюбу є повнолітньою особою.

Той факт, що у позивачки є ще у власності одна квартира, не позбавляє її права на спадщину у спірній квартирі. Оскільки позивачка з сином є особами різної статі, тому їм і повинно бути виділено у користування дві кімнати, якими ще за життя користувався батько позивачки та склався певний порядок користування спірним житлом за життя батька.

Батько за життя у спірній квартирі харчувався окремо, продукти харчування знаходилися в холодильниках, які належали кожній сім'ї окремо, особові рахунки були розділені відповідно до проживання в кімнатах, а після його смерті, відповідачі ніяким чином, окрім 200 грн., не приймали участі у похоронах батька, що свідчить проте, що він не був членом сім'ї відповідачів.

Позивачка батька не схиляла до вживання спиртних напоїв.

Свідки як з боку позивачки та і з боку відповідачів свідчили про встановлений порядок користування спірною квартирою, який ще за життя був встановлений покійним, про що також свідчить і довідка ЖКВ з приводу розділення особових рахунків.

За життя батька, вирішувалося питання щодо забезпечення житлом відповідача- брата позивачки, а саме продати чи розміняти спірну квартиру, але брат- відповідач по справі, будучі на той час у шлюбі з першою дружиною, обрав в рахунок компенсації легковий автомобіль, тому батько склав заповіт на дочку - позивачку по справі.

Брат позивачки- відповідач по справі безпідставно об'єднав особові рахунки в один не подавши у ЖКВ спадковий заповіт на ім'я позивачки.

У відповідачки ОСОБА_3, та її сина ОСОБА_4, також є власне житло, а тому відповідачі не залишаться при виселенні без житла.

Відповідачі після смерті батька всупереч встановленим порядком користування самовільно зайняли спірні дві кімнати в яких проживав батько та користувалася позивачка та її син, ще за життя покійного та двері цих кімнат були замкнені на замки.

Відповідачі обмежили право користування спірним житлом, змінивши замки у вхідних дверях квартири не повідомивши позивачку та не надав свого часу ключів.

Таким чином відповідачі по справі чинять перешкоди у користування житлом шляхом об'єднання особових рахунків, зміною замку в вхідних дверях та постійними суперечками, які виникають як при відвідуванні спірної квартири так і при інших ситуаціях, по телефону, тощо.

З цього приводу вона з заявою зверталась до правоохоронних органів про притягнення її брата до відповідальності, де була проведена перевірка та надана відповідь про відсутність в діях її брата ОСОБА_2, ознак кримінального правопорушення, а вирішення питань права власності на квартиру та умов користування нею мають цивільно-правові відносини, які розглядаються у приватному порядку у суді.

Після конфлікту з братом вона до спірної квартири не приходила, бо як вбачалось з матеріалів перевірки та з особистої розмови з ним, він її не пустить до спірної квартири.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та представник ОСОБА_10, уточнений позов не визнали, та при цьому зокрема відповідач ОСОБА_2, пояснив наступне.

З 16 квітня 2005 року він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, (дошлюбне ОСОБА_3), що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб. Відповідач ОСОБА_4, є сином від першого шлюбу відповідачки ОСОБА_3, але є членом сім'ї відповідача по справі, хоча відповідач ОСОБА_2, не є біологічним батьком сина його дружини, проте він вважає його сином, бо вони є одна сім'я.

Покійний був учасником Великої Вітчизняної війни та мав пільги щодо сплати комунальних послуг, але не на все житло, тому і були розділені особові рахунки, щоб відповідачі мали право на отримання субсидії по сплаті комунальних послуг. За час життя покійний не заперечував проти проживання у спірній квартирі відповідачів по справі та відносини між ними були нормальні.

За час їх проживання разом з батьком ще з 2004 року склався такий порядок користування спірною квартирою. Покійний займав середню кімнату пл. 10.9 кв.м з лоджиєю, відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, мешкали у більшій кімнаті 18.1 кв.м., а син, ОСОБА_4, у меншій кімнаті 8.4 кв.м.

Відповідачі проводили ремонт квартири в т.ч. і у батьковій кімнаті (поклеїли шпалери) та годували його.

З 2005 року до 2014 рік позивачка приходила до квартири провідувала батька та з часом почала забирати у батька пенсію, після чого батько ходив по під'їзду та просив гроші, а відповідачі його кормили.

Позивачка періодично забирала батька до себе. Оскільки останні 2 роки батько хворів, позивачка забрала його до себе, і він проживав з нею по день смерті.

Після смерті батька, за ініціативою відповідача ОСОБА_2, речі батька у присутності працівника ЖКВ, були перенесені у більшу кімнату пл. 18.1 кв.м., а самі поселилися у батьковій кімнаті.

22 квітня 2015 року позивачка з'явилася до квартири та заявила, що вона є хазяйкою квартири. Потім 2 рази приходив син позивачки, вибив вхідні двері, зламав замок та з цього приводу стався конфлікт. Після цього відповідач ОСОБА_2, сказав позивачки, щоб її син більше до квартири не приходив до отримання позивачко права власності на квартиру. Після цього він пішов до ЖКВ та об'єднав особові рахунки, оскільки вважав себе повноправним власником квартири. Про заповіт йому стало відомо тільки від працівників правоохоронних органів у травні 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2, не має іншого житла, ОСОБА_3, є його дружиною, її син, ОСОБА_4, також проживає разом з ними, а тому вони є його членами сім'ї. У позивачки є приватний будинок, де вона зараз проживає разом з сином. Відповідачі не мають заперечень стосовно права власності позивачки на 1/2 частину спірної квартири та вважають необхідним надати їй у користування більшу кімнату площею 18.1 кв.м., а самі будуть мешкати у двох інших кімнатах. Встановлення запропонованого позивачкою порядку користування спірним житлом ущемляє відповідача у праві власності на 1/2 частину квартири, оскільки по площі кімната 18.1 кв.м., є меншою на 2 квадрати.

Відповідач ОСОБА_2, у судовому засіданні надав позивачці ключ від вхідних дверей квартири та пояснив, що замінив на дверях старий замок на новий та не заперечує, щоб позивачка приходила в квартиру, і ніхто чинити перешкоди не буде.

Відповідачка ОСОБА_3, суду пояснила, що вона з 16 квітня 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2, а ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її сином від першого шлюбу, який також проживає разом з ними в спірній квартирі.

Покійний мав хворобу на склероз, вона за ним доглядала, кормила, прибирала, прала та відносини були нормальні, поки не втрутилась позивачка. Вважає, що позивачці не подобається одруження та проживання брата з нею.

Відповідачі вважають, що ніяких перешкод позивачки не чинили, і позивачкою не доведено які ж саме перешкоди чиняться відповідачами.

Представник 3-ї особи ЖКВ КП «Шосткинський казенний завод Імпульс» в судове засідання не з'явився просить розглянути справу без їх участі про що надав заяву. Сторони не заперечують про розгляд справи у відсутності 3-ї особи.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності 3-ї особи. Сторони не заперечують.

Допитані в судовому засіданні свідки, а саме: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син позивачки, пояснив наступне. Він проживає разом з матір'ю по АДРЕСА_2, зареєстрований за цією ж адресою. 19 ІНФОРМАЦІЯ_4 на прохання матері він прийшов до спірної квартири, щоб забрати квитанції на оплату комунальних послуг, але своїм ключем не зміг відкрити двері та зрозумів, що замок в дверях змінений. Він постукав у двері. Двері відкрили відповідачі ОСОБА_3, та її син ОСОБА_4, і відповідачка ОСОБА_3, заявила, що це її квартира і ніяких квитанцій вона не дасть.

За життя його покійного дідуся він приходив відвідувати його, дідусь займав 2 спальні, дідове ліжко знаходилося в середній спальні, а він ночував у дідовій другій меншій кімнаті в спальні де в шафі знаходились його речі. Двері цих кімнат були замкнені на замки. Останніх 10 років дідусь харчувався окремо, мав свій холодильник для збереження продуктів харчування. Відповідачка ОСОБА_3, говорила, що вона готує їжу тільки для своєї сім'ї.

Похоронами дідуся займалась його мати та він. Його дядько, відповідач по справі ОСОБА_2, участі в похоронах не приймав. Особові рахунки були розділені.

Свідок ОСОБА_12, пояснила, що вона є подругою позивачки та знає сім'ю 30 років. Вона працює медичною сестрою хірургічного відділення Шосткинської ЦРЛ. Вона була частим гостем сім'ї. Святкували дні народження та поздоровляли батька позивачки зі всіма святами, оскільки він був учасником війни. Свого часу вона лікувала бабусю та дідуся.

Оскільки дідусь мав багато хвороб, серед яких і хвороби ніг (пяточна шпора), він лікувався у лікаря, який прописував йому ліки. Вона лікувала дідуся (робила уколи та медичні процедури) як на дому так і в стаціонарі.

Під час приходу додому ще за життя покійного, щоб його полікувати, їй не відкривали двері, а тому вона ставила запитання ОСОБА_3, чому вона не відчиняє їй двері, зателефонувати дідусю вона не могла, оскільки він не мав мобільного телефону бо погано чує. Під час відвідування хворого дідуся на дому, вона як медпрацівник перед процедурами повинна була помити руки, тому проходила на кухню чи у ванну кімнату та проходячи по квартирі бачила, що брат позивачки разом зі своєю дружиною проживали в залі (кімната 18.1 кв.м). Дідусь міг сам собі прати сорочки та сходити за продуктами харчування. Позивачка після роботи о 17 годині приходила та прибирала в кімнатах, прала. Позивачка батька не схиляла до вживання спиртних напоїв. Проте брат позивачки- відповідач по справі вживав спиртні напої. Їй відомо, що позивачка купувала батьку ліки, також під час приходу батька до позивачки, від неї він повертався додому з сумкою їжі. За життя дідуся два роти тому вона була в спірній квартирі та бачила, що дідусь займав дві спальні.

Вона також знає і сина позивачки, оскільки її син та син позивачки є друзями. Син позивачки часто залишався ночувати у дідуся, тому його речі також знаходилися у спірній квартирі. Під час відвідування онуком дідуся він мешкав у меншій спальні дідуся.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона разом працює з позивачкою на заводі «Імпульс» біля 15 років, тому мають часті розмови про сім'ї та характеризувала позивачку з позитивної сторони. Позивачка говорила їй, що її батько проживає разом з нею, поховала його. Під час перерви позивачка бігала додому, щоб покормити батька, а її брат ніяким чином не займався доглядом батька. Ні в квартирі ні в будинку вона не живе.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він є старшим сином покійного, а рідним братом позивачки та відповідачу по справі. За життя батько проживав та був зареєстрований у спірній квартирі та займав дві кімнати (спальні) в квартирі, а саме середню кімнату та маленьку. Він провідував батька 1 раз на місяць. Позивачка проживаючи в спірній квартирі займала меншу спальню. Позивачка оплачувала 2 кімнати. Під час проживання він ніколи батька п'яним не бачив. На свята батько міг випити 3 чарки вина. Батько був хворий на ноги, він був учасником війни. Останнім часом батько проживав у дочки - позивачки по справі у її будинку. Похоронами займалися позивачка та він. Відповідачу повідомили про смерть батька, але він приїхав вже на слідуючий день. На поминальний 40-й день він узнав, що особові рахунки вже об'єднані.

Раніше у них була батьківська 4-х кімнатна квартира в якій проживали батьки, він з дружиною та позивачка і відповідач.

Потім в 1983-1984 роках квартиру розміняли на 3-х і 2-х кімнатну. Він з дружиною проживає окремо в 2-х кімнатній квартирі, позивачка з батьками проживала в 3-х кімнатній квартирі, а відповідач з першою дружиною в Локотському мікрорайоні м. Шостка на той час у нього з дружиною було житло. Будинок, де зараз проживає позивачка є бабусин, яка батьку була тещою. Відповідач відмовився від будинку на користь позивачки. Потім батько хотів розміняти 3-х кімнатну квартиру на 2-х і 1-кімнатну, але відповідач відмовився та в рахунок компенсації обрав автомобіль. Таке питання у батьків, щоб відповідачу залишити повністю квартиру не стояло.

Свідки ОСОБА_15, та ОСОБА_16, пояснили, що вони є сусідами по спірній квартирі та знають сім'ю біля 20 років. До смерті батька його відносини з дітьми були нормальні. Вони спілкувалися як з батьком та і з дітьми. Батька дітей п'яним не бачили. Під час спілкування з батьком дітей, він говорив, що боїться писати заповіт на сина, ОСОБА_2, оскільки він вживає спиртні напої.

Після того, як відповідач не став вживати спиртні напої та одружився вдруге з відповідачкою, батько був задоволений невісткою, вона готувала, прала та прибирала.

Останнім часом, півтора роки до смерті, батько не проживав вдома, а переїхав жити до дочки за станом здоров'я, оскільки був хворий на ноги, але точної причини не знають. Дочку бачили, коли отримувала пенсію батька.

Батько проживав у двох кімнатах, а відповідач з дружиною у залі, Після смерті батька, його речі перенесли в зал.

Зокрема, свідок ОСОБА_15, декілька разів на прохання господаря квартири- покійного батька отримувала за нього пенсію.

Свідок ОСОБА_16, в квартирі була 5 років тому та бачила, що відповідачі, зокрема син з невісткою проживають у залі, а їх син ОСОБА_4 у меншій кімнаті, про це також їй говорила і сама відповідачка.

Свідок ОСОБА_17, пояснила, що є сусідкою сторін по справі та добре знає сім'ю з 1987 року, як по квартирі так і по будинку де зараз мешкає позивачка, оскільки свого часу була також сусідкою бабусі. На даний час будинок ветхий. В квартирі була 2 рази. Разом з покійним батьком проживав його син- відповідач по справі його дружина та син дружини. Син з невісткою мешкали в залі, а син мешкав у меншій кімнаті. Особові рахунки були розділені, щоб було оформити субсидію на комунальні послуги. Відносини між ними були нормальні. Син з невісткою робили ремонт в квартирі. Дочка приїздила до батька під час отримання пенсії. Батько говорив, що треба дочці допомогти вчити онука. Останнім часом, більше року, батько проживав у дочки.

Вислухавши сторони, свідків та дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Звернення до суду із позовом про визначення порядку володіння та користування майном є одним із прав власника, передбаченим ст.ст. 319, 358 ЦК України.

У даному випадку сторони не досягли згоди щодо порядку володіння та користування спільним майном й кожна із сторін запропонувала свій порядок користування квартирою.

Як вбачається з матеріалів справи, що також не оспорюється сторонами по справі, а саме:

1. Останніми власниками квартири АДРЕСА_1 за життя був ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, видане ОП ЖКВ заводу Імпульс від 07.07.2004 року за НОМЕР_2. Вказане підтверджується відповідною довідкою начальника КП «Шосткинського МБТІ» О.Ю. Лавриненко ( а.с.20).

2. ОСОБА_5, проживав та був зареєстрований у спірній квартирі по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідною довідкою ЖКВ заводу «Імпульс». ( а.с.15).

3. Позивачка є власником 1/2 частини спірної квартири після смерті батька, ОСОБА_5, що підтверджується копією заповіту від 13.09.2005 року, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.10.2015 р. за реєстровим № 1173 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.10, 66-67).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Кожному із двох співвласників належить право користування по 1/2 частини спірної квартири, що також сторонами не оспорюється.

4. Спірна квартира згідно технічного паспорту на квартиру, розташована на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3- кімнат житловою площею 37.4 кв.м., загальною 65.6 кв.м., у тому числі:

1-а кімната - 10.9 кв.м.;

2-а кімната - 18,1 кв.м.;

3-я кімната - 8,4 кв.м.;

-кухні площею 7.9 кв.м., вбиральні (сполученої в санвузол) площею 1.2 кв.м., ванної кімнати площею 2.7 кв.м., коридору площею 10.4 кв.м., вбудолваної шафи площею 0.7 кв.м., кладовки площею 0.5 кв.м., балконом-2.2. кв.м., лоджією- 2.6. кв.м.( а.с. 16-19).

5. Згідно довідки ЖКВ заводу «Імпульс» на підставі заяви від 25.10.2005 р. були поділені особові рахунки для оплати між ОСОБА_5 (загальна площа 31,40 м2 + бал. 1,25 м2) і ОСОБА_2 ( агальна площа 29,40 м2 + бал.0,90м2). Після смерті ОСОБА_5 27.03.2015 р., ОСОБА_2 на підставі заяви від 15.04.2015 р. об'єднав особові рахунки в один з загальною площею квартири 60,80 м + бал. 2,15 м.( а.с. 24).

В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_2, а відповідачі, які є його членами сім'ї ОСОБА_3 - дружина відповідача та син дружини ОСОБА_4, 1995 р.н. проживають без реєстрації у спірній квартирі з 2004 року, а зареєстровані в іншому житлі, зокрема у матері відповідачки.

Власниками квартири оспорюється порядок користування квартирою.

В судовому засіданні встановлено, що також і свідчили самі сторони та свідки, що за життя батька за ним рахувалося 2 кімнати, а саме: кімнати 10.9 кв.м. та 8.4 кв., загальною площею 31,40 м2 + бал. 1,25 м2) і за ОСОБА_2 одна кімната площею 18.1 кв.м. (загальна площа 29,40 м2 + бал.0,90 м2) про що свідчить поділ особових рахунків.

За життя покійний проживав в кімнаті площею10.9 кв.м. з лоджією, а у меншій кімнаті за свого часу проживала дочка- позивачка по справі, періодично її син, коли позивачка з сином в 2014 році перейшли проживати до приватного будинку в ній проживав син відповідачів ОСОБА_4

Відповідачі весь час як при житті батька, а саме з 2004 року так і після його смерті залишались до травня 2015 проживати у кімнаті площею 18.1 кв.м. Тільки у травні 2015 року за ініціативою та з особистих міркувань відповідача ОСОБА_2, що свідчив і сам відповідач, він з дружиною перейшли у батьківську кімнату площею 10.9 кв.м., а речі батька перенесли у свою кімнату площею 18.1 кв.м.

Тобто у судовому засіданні встановлено, що саме вищевказаний порядок користування спірною квартирою, а не будь-який інший, був встановлений ще за життя колишнього власника-покійного, а саме з 2004 року, тобто протягом більше ніж 10 років і ніяким чином не оспорювався до смерті батька, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. І саме цей раніше встановлений порядок з особистих міркувань відповідача ОСОБА_2, був змінений.

Доводи позивачки, що за життя батько заперечував проти проживання в квартирі відповідачки та її сина в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Як пояснили сторони, непорозуміння сталися з приводу користування спірною квартирою, що призвело до потреби встановлення порядку користування квартирою.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість встановлення порядку користування спірною квартирою між даними власниками з урахуванням багаторічного раніше фактично сформованого порядку користування спірною квартирою, а саме виділити позивачці згідно технічної характеристики житлову кімнату № 5 (з балконом), загальною площею 10,9 кв.м. та житлову кімнату № 7, загальною площею 8,4 кв.м., що перевищує її частку у праві спільної часткової власності на спірну квартиру на 2 кв.м., при цьому суд виходить як із принципу раніше встановленого порядку користування так і з істотного значення того факту, що позивачка подбала про престарілого хворого батька, забравши його до себе та певний час одна несла весь тягар по його утриманню, піклуванню та догляду, а також після його смерті також понесла весь тягар як по обряду його поховання так і поминальних обрядів, що підтверджується копіями відповідних квитанцій по обряду похованню. Тоді як відповідач був вільним у порівнянні щодо вказаних обставин, а також суд враховує те, що позивачка проживаючи в іншому житлі не втратила інтерес до спірного житла, піклувалася про нього, щодо його утримання по комунальним платежам.

Кухня, санвузол та коридор підлягає залишенню у спільному користуванні.

Крім цього при визначенні даного порядку суд враховує бажання обох сторін встановити порядок користування та відсутніть претензій третіх осіб.

Тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виділення ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 4, загальною площею 18,1 кв.м., меншою величиною у 2 квадрати у співідношенні до істотних умов є незначною шкодою при цьому частина відповідача як співвласника залишається такою самою, а саме 1/2, оскільки виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Під істотною шкодою слід розуміти випадки, коли у разі припинення права на частку у спільному житлі співвласник та члени його сім'ї виявляться незабезпеченими житлом. Проте в судовому засіданні встановлено, що у членів сім'ї відповідача є своє нерухоме майно.

При цьому порядок встановлюється між співвласниками, інтереси інших осіб, які не є власниками квартири, значення не мають і не повинні враховуватись, оскільки їх право на користування цим приміщенням є похідним від права власності.

Пропозиция відповідача про виділення позивачці у користування житлову кімнату № 4, загальною площею 18,1 кв.м., не відповідатиме принципам щодо вказаних істотностей.

Щодо доводів відповідачів про порушення прав відповідача як співвласника, ущемлення в 2-х квадратах, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Право часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою спільною згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Тобто, нерівність реальної частки ідеальної може бути усунена грошовою компенсацією, що не створює співвласникам перешкод при вирішенні даного питання.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилової квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тому, визначальним для виділу частки або поділу будинку ( квартири) в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку (квартири) відповідно до часток співвласників.

Виділити в натурі належну частку із спірної квартири неможливо, оскільки це потребує облаштування помешкання окремими входами та окремими службовими приміщеннями. Технічні ж умови квартири унеможливлюють провести такий поділ.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», якщо виділ частки будинку (квартири) в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку ( квартири). У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Щодо позовної вимоги про виселення ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4, то ці вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частина друга статті 64 Житлового кодексу України, передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 є членами сім'ї відповідача і вони вселились до зазначеної спірної квартири як члени сім`ї співвласника квартири, тому вони не можуть бути виселені, оскільки їх вселення порушить їх права, що відповідає вимогам ст. 156 ЖК України співвласник жилого будинку (квартири) вправі вселити в належне йому жиле приміщення членів своєї сім`ї за згодою всіх інших співвласників. Вселення членів сім*ї відповідача відбулось ще за життя колишнього власника квартири та за його згодою, про що свідчили свідки, що конфліктів з цього приводу не було.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорціонально задоволеним вимогам в розмірі 243 грн.60 коп. по 81.20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст. 16, 382,358,319,364,391 ЦК України, статтями 64, 156 Житлового кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ЖКВ КП «Шосткинський казенний завод Імпульс» про усунення перешкод у користуванні та встановлення порядку користування задовольнити частково.

2. Встановити порядок користування спірною квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 у користування житлову кімнату № 5 (з балконом), загальною площею 10,9 кв.м. та житлову кімнату № 7, загальною площею 8,4 кв.м., виділивши ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 4, загальною площею 18,1 кв.м., кухню, санвузол та коридор залишити у спільному користуванні.

3. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. по 81 грн.20 коп. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Л.О.Стародубцева