АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/4710/14-ц Головуючий
Провадження№22-ц/790/5190/2015 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: житлові Доповідач: Трішкова І.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Хороших М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Пісочинський сектор Харківського району Державної міграційної служби України, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, орган опіки і піклування виконкому Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, про виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09.04.2010 року вона уклала з відповідачкою ОСОБА_5 договір дарування 58/100 частин житлового будинку за адресою: смт.Пісочин Харківського району Харківської області пров.Польовій, №7.

Після укладання договору дарування попередня власниця ОСОБА_5 продовжує проживати у зазначеній частині будинку разом зі своєю сімєю, чим позбавляє ОСОБА_6, як власницю, користуватись, розпоряджатись та володіти належним їй майном.

Представник відповідачки ОСОБА_5 проти позову заперечував.

Інші відповідачі до судового засідання не зявились.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2015 року позовні вимоги задоволені.

ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 виселені з 58/100 часток житлового будинку №7 по пров.Польовому в смт.Пісочин Харківського району Харківської області.

ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 визнані такими, що втратили право користування 58/100 частин житлового будинку №7 по пров.Польовому в смт.Пісочин Харківського району Харківської області та зняті з реєстрації за вказаною адресою.

Судові витрати з судового збору залишені за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права; неповне зясування обставин, що мають значення для розгляду справи.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 набула право власності на 58/100 частин житлового будинку, який розташований у смт.Пісочин Харківського району Харківської області пров.Польовій, №7, на підставі договору дарування, який був укладений 09.04.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 зроблений реєстровий запис за № 239.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 є власницею 58/100 частин житлового будинку, який розташований у смт.Пісочин Харківського району Харківської області пров.Польовій, №7.

В подальшому ОСОБА_5 оскаржила зазначений договір дарування, але рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання договору дарування недійсним та застосування правил іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним, визнання права власності на частину житлового будинку.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

В будинку №7 по пров.Польовому в смт.Пісочін зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачка наполягала на тому, що проживання та реєстрація відповідачів заважає їй користуватись своєю часткою будинку, проживати в ньому, а також здійснити реєстрацію у належній їй частині будинку.

За таких обставин суд правильно прийшов до висновку по виселення відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з належної позивачці частини.

В частині виселення відповідачки ОСОБА_7 судова колегія не погоджується з висновком суду, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи.

Як встановлено в судовому засіданні, в 58/100 частин спірного будинку проживала і була зареєстрована відповідачка ОСОБА_5 та її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9

ОСОБА_7 є донькою співвласника житлового будинку ОСОБА_11, якому належить 42/100 частини житлового будинку №7 по пров.Польовому. ОСОБА_7 мешкає та зареєстрована в частині будинку, яка належить її батькові.

Зазначені обставини сторони не оспорювали.

З огляду на наведене, у суду першої інстанції не було підстав для виселення ОСОБА_7, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню., а ОСОБА_6 слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо виселення ОСОБА_7

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, які зазначені у статті 71 ЖК України, провадиться у судовому порядку.

Позивачка не надала доказів того, що відповідачі не проживають у належній їй частині житлового будинку без поважних причин, а, навпаки, наполягала на тому, що вони проживають, чим порушують її право користування її власністю.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було жодних підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, про права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідна правова позиція зазначена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-150/0/4-13 Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав. Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації відповідачів.

Суд першої інстанції не зважив на норми чинного законодавства, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації, що також є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Порушення норм процесуального законодавства в частині належного виклику відповідачів до судового засідання не призвело до неправильного вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст.303,307, 309, 314, 319 ЦПК України, судова колегія.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2015 року в частині визнання осіб такими, що втратили прав користування, скасувати.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2015 року в частині виселення ОСОБА_7 скасувати.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_7.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності рішенням.

Головуючий :

Судді: