РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2584/14-ц

15 січня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Мельник Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та неустойки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Костопільського районного суду від 14 березня 2007 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 100 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. Відповідач аліменти належним чином не сплачує, внаслідок чого постійно утворюється заборгованість. Позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах в сумі 4394,40 грн., неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми прострочених аліментів за кожен день прострочення у сумі 56292 грн. та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання малолітньої доньки з 100 грн. в місяць на 600 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Зазначає, що його матеріальний стан як платника аліментів не дає можливості сплатити позивачу неустойку та аліменти в більшому розмірі: він не отримує ніякі доходи, оскільки має проблеми зі здоров'ям через травму ока, постійно лікується, створив нову сім'ю, від другого шлюбу має ще двох малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно рішення Костопільського районного суду від 14 березня 2007 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 100 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином підставами для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я одержувача аліментів.

Однак, жодних доказів наявності вказаних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, позивачем суду надано не було.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідача змінився сімейний стан: він одружився, від другого шлюбу має двох малолітніх дітей. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.10.2011р. та свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 10.01.2012 р., серії НОМЕР_3 від 23.07.2008 р. З наданих суду медичних заключень вбачається, що ОСОБА_2 постійно лікується через отриману травму ока, йому проведено дві операції та він потребує подальшого лікування, тобто стан його здоров'я погіршився.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що матеріальний стан позивача на даний час погіршився.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач, згідно розрахунку розміру заборгованості по аліментам від 17.07.2014 року №9431/13-49/1, станом 01 липня 2014 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 4394,40 грн., з яких 4094,40 грн. заборгованості виникло станом на 01.01.2011 року і яка по даний час не сплачена.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Заборгованість по сплаті аліментів існує за період з 01.01.2011 року по 01.10.2014 року в сумі 4094,40 грн., а тому за цей період на них нараховується неустойка (пеня) в розмірі 1% з врахуванням сукупної кількості днів прострочення, що складає всього 1374 дні всього. Відповідно до розрахунку позивача сума неустойки (пені) становить 56 292,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З врахуванням тієї обставини, що сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є значно більшою від розміру самої заборгованості (перевищує більш як у десять разів), а платник аліментів перебуває у скрутному матеріальному становищі та має незадовільний стан здоров'я через травму ока, отриману у 2007 році, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 4000 грн.

Окрім наведеного, суд залишає без задоволення позовну вимогу щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 4394 грн. з тих підстав, що сімейним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості по аліментах, що вже стягуються через органи державної виконавчої служби за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Наслідками порушення строків сплати аліментів та виникненні заборгованості, згідно з положеннями ст. 196 СК України, є стягнення пені за кожен день прострочення сплати аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,180,2182,192,196 СК України, ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та неустойки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

В задоволенні позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 4394 грн. 40 коп. та в стягненні суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 52292,50 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Грипіч Л.А.