Головуючий суду 1 інстанції - Чернобривко Л.Б.
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 415/3603/15-ц
Провадження № 22ц/782/631/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Фарятьєва С.О.,

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на її утримання, посилаючись на те, що позивач по справі є її сином і впродовж декількох років з нею не спілкується та не надає їй, у добровільному порядку, ніякої матеріальної допомоги, незважаючи на її тяжке матеріальне становище і потребу у витратах на оплату комунальних послуг, утримання квартири у належному стані, а також витратах на придбання ліків і окремого харчування в зв'язку з хворобою, хоча має таку можливість, оскільки працює і отримує заробітну плату.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25 вересня 2015 року у задоволенні позову позивачу було відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог, оскільки вважає його незаконним та таким що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Заперечень на апеляційну скаргу до матеріалів справи не надійшло.

Про місце, день та час слухання справи в суді апеляційної інстанції позивач, її представник та відповідач були повідомлені своєчасно та належним чином, але до судового засідання не з'явились і про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевірівши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

У статті 55 Конституції України закріплено положення про те, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а ч.2 ст. 124 Конституції України передбачає що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У відповідності із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 є матір'ю відповідача ОСОБА_3, проти чого не заперечують обидві сторони.

На теперішній час позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську та одержує пенсію за віком у сумі 1659 грн. 57 коп. з 01.05.2015 року довічно, що підтверджується довідкою Управління ПФУ в м. Лисичанську, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.3). Крім того, вона є вона є непрацездатною особою і її непрацездатність підтверджується випискою №140 постанови ВКК КУ Центр первинної медико-соціальної допомоги від 29.04.2015 року (а.с.2 зв.)

Мешкає позивач разом із своєю дочкою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, що вбачається з її позовної заяви.

Відповідач працює у ПАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» на посаді оператора технологічних установок, де отримав заробіток за період з січня 2015 року по липень 2015 року в розмірі 27.584 грн. 76 коп., що підтверджується довідкою підприємства за №680 від 18 серпня 2015 року (а.с.30). Виходячи з цього його середній заробіток за вказаний період склав 3940 грн. 68 коп.

Проживає відповідач за адресою: АДРЕСА_1 разом з родиною, у складі якої: дружина ОСОБА_5, 1971 р.нар., син ОСОБА_6, 1995 р.нар. і дочка ОСОБА_7, 1997 р.нар., що вбачається з довідки Лисичанського комунального підприємства «Паспортна служба» (а.с.33).

На час вирішення даної справи донька відповідача ОСОБА_7, згідно довідки ДВНЗ «Лисичанський нафтохімічний технікум», є студенткою денного відділення 1-го рівня акредитації, термін навчання якої складає період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року (а.с.35). Навчання у цьому закладі відбувається на платній основі з вересня 2014 року по червень 2017 року і складає 8400 грн., що підтверджується Типовим договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами (а.с.34). Крім того, на утриманні відповідача знаходиться його син ОСОБА_6, який не працює за станом здоров'я.

Положеннями ч.1 ст.202 Сімейного Кодексу передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Проте даний обов'язок не є абсолютним. Стягнення аліментів на утримання батьків може відбуватися за наявності одночасно декількох умов, а саме якщо батько, мати є непрацездатними і при цьому потребують матеріальної допомоги.

Вказане покладено на стягувача аліментів і його обов'язок доведення перед судом не тільки своєї непрацездатності, а й наявності потреби в отриманні матеріальної допомоги від сина, дочки. Відповідно дочка, син, на яких покладено такий обов'язок, повинні довести обставини, з урахуванням яких, згідно ч.2 ст.205 СК України, визначається розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатись залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

У відповідності із ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особи.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму склав 1074 грн.

Як було зазначено вище позивач на час ухвалення рішення суду отримувала пенсію у розмірі 1659,57 грн., що забезпечує їй прожитковий мінімум.

Крім того, ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для осіб сімей померлих ветеранів війни, що вбачається з посвідчення на її ім'я серія Г № 411062, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.2 зв.).

Як вбачається з листа Управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства від 06.08.2015 року №813/01-03 мешканці квартири, розташованої у м. Лисичанську по вул. Чекістів, 11/18, про складання акту про її пошкодження, внаслідок проведення АТО не звертались, і в реєстрі постраждалих внаслідок цього вона не перебуває (а.с.26). Тому посилання позивача на те, що зазначену квартиру було пошкоджено внаслідок бойових дій і вона несе значні матеріальні затрати на сплату комунальних послуг і утримання цієї квартири, судова колегія до уваги не приймає.

Копії чеків на придбання медичних препаратів на а.с.40-41 уваги також не заслуговують, оскільки датовані всі вони більшістю однією датою - 24.03.2015 року, а тому не свідчать про те, що придбані вони були саме позивачем для лікування та були призначені їй медичною установою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки належних доказів на підтвердження того, що вона потребує матеріальної допомоги від свого сина, тобто відповідача по справі, не надала.

З вказаними висновками суду першої інстанції вважає за необхідне погодитись і судова колегія апеляційного суду, оскільки зроблені вони на підставі встановлених ним у судовому засіданнні обставинах справи, всебічно, повно та об'єктивно досліджених доказах, наданих сторонами, та на підставі правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в ухвалах першої, апеляційної та касаційної інстанцій було зазначено про звільнення її від судового збору, що свідчить про її тяжкий життєвий стан, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки питання про звільнення від сплати судового збору за подання скарг на судові рішення є процесуальним питанням і носить разовий характер. До того ж Європейський Суд у рішенні по справі „Горнсбі проти ГреціЇ" зазначив, що „ ... відповідно до встановленого прецедентного права п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує „право на суд", одним з аспектів якої є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду, що і було враховано судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, з метою захисту її законних прав. В той же час стягнення аліментів на її користь з відповідача, у розмірі на якому вона наполягає, носить постійний характер.

Не приймає судова колегія до уваги і доводи апелянта про те, що судом не було допитано у якості свідка ОСОБА_8, оскільки його було залучено до участі у справі по нотаріально посвідчений довіреності в якості її представника, який надав пояснення суду першої інстанції з приводу її позовних вимог у повному обсязі, а в суд апеляційної інстанції, незважаючи на його належне повідомлення про місце та час розгляду справи, він не з'явився, крім того, зазначене ніяк не вплинуло на законність рішення суду і законом не передбачена заборона вчиняти такі дії, а згідно діючого законодавства на території України визнається і діє принцип верховенства права.

Наведені апелянтом доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому апеляційним судом враховується те, що згідно ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду тільки тоді, коли це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого по даній справі не сталося.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищенаведене підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: