Провадження № 2-з/761/430/2015
У Х В А Л А

27 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Романчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Центральний Відділ Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказаний позов.

У липня 2015р. сторона позивача звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1, а саме заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо поліпшення або погіршення стану нерухомого майна (в тому числі, але не обмежуючись: зносити, переобладнувати, здійснювати будь-які інші поліпшення що є невід'ємними від майна); укладати правочини щодо відчуження, передачі або обтяження нерухомого майна, в тому числі правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, стороною позивача ставляться вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 17 липня 2013р. за №1047 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, при цьому, сторона позивача просить заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо поліпшення або погіршення стану нерухомого майна (в тому числі, але не обмежуючись: зносити, переобладнувати, здійснювати будь-які інші поліпшення що є невід'ємними від майна); укладати правочини щодо відчуження, передачі або обтяження нерухомого майна, в тому числі правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження нерухомого майна, не обґрунтовуючи реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відтак, суд приходить до висновку, що у забезпеченні позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо поліпшення або погіршення стану нерухомого майна (в тому числі, але не обмежуючись: зносити, переобладнувати, здійснювати будь-які інші поліпшення що є невід'ємними від майна); укладати правочини щодо відчуження, передачі або обтяження нерухомого майна, в тому числі правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження нерухомого майна, немає необхідності, а тому немає підстав для задоволення вказаної заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Центральний Відділ Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: