У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» про перегляд рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 3 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина», третя особа - директор Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король Інна Борисівна, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 3 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області 2 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. від 23 червня 2014 року за № 33-в про скасування наказу від 11 червня 2014 року № 28-в про надання ОСОБА_4 щорічної відпустки нечинним та таким, що не створив юридичних наслідків.

Визнано наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. від 25 червня 2014 року за № 49-к про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4 - незаконним та скасовано його.

Визнано наказ директора Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король І.Б. від 26 червня 2014 року за № 50-к про звільнення ОСОБА_4 за прогули без поважних причин незаконним та скасовано його.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді керівника гуртка філії Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» з 26 червня 2014 року.

Стягнуто з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2014 року по день ухвалення судом рішення в розмірі 13092 грн.

Стягнуто з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» про перегляд судового рішення порушується питання про скасування рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 3 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 27 Закону України «Про оплату праці» та постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення Ладижинське міжшкільний навчально-виробничий центр «Спадщина» посилається на постанову Верховного Суду України від 23 січня 2012 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що звільнення позивача було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Тому на підставі довідки про доходи від 4 липня 2014 року № 74, виданої відповідачем, суд першої інстанції стягнув з Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2014 року по день ухвалення судом рішення в розмірі 13092 грн. У вказаній довідці було зазначено, що загальна сума доходу ОСОБА_4 на посаді керівника гуртка з травня 2014 року по червень 2014 року становила 7141 грн 45 коп., середньоденна зарплата складала 170 грн 03 коп., середньомісячна зарплата складала 3570 грн 73 коп.

У постанові Верховного Суду України від 23 січня 2012 року, що надана заявником як приклад, спір вирішено як і в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року, про перегляд якої просить заявник: середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника підлягала обчисленню виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина», третя особа - директор Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» Король Інна Борисівна, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою Ладижинського міжшкільного навчально-виробничого центру «Спадщина» про перегляд рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 3 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко