21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про визнання договору оренди землі недійсним,
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», подану директором Карауш Ю.Г., на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» (далі - ПАТ «ПК «Поділля») про визнання договору оренди землі недійсним.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,4836 га ріллі на території Заболотнянської сільської ради Крижопільського району Вінницької області.
Договір оренди земельної ділянки між ним та Відповідачем укладався спочатку на 5 років за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) 12 травня 2000 року. Договір оренди землі було зареєстровано в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Заболотнянської сільської ради за № 51. Після отримання ним Державного акта на право власності на земельну ділянку договір оренди був укладений у грудні 2004 року терміном на 10 років, що зареєстровано у Книзі реєстрації договорів оренди. З урахуванням цього ОСОБА_4 вважав, що у грудні 2014 року закінчується термін дії договору оренди, а тому розраховував отримати в натурі земельну ділянку і обробляти її самостійно. У зв'язку з цим у травні 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про отримання належного йому примірника договору оренди. Відповідач надав копію договору оренди земельної ділянки від 10 травня 2007 року. Зареєстрований договір у Крижопільському відділенні ДП «Центр ДЗК» 20 червня 2007 року, термін дії договору 10 років.
Зазначає, що договір оренди землі від 10 травня 2007 року, який зареєстрований у Крижопільському відділенні ДП «Центр ДЗК» 20 червня 2007 року та акт приймання передачі об'єкта оренди від 10 травня 2007 року підписані не ним, а іншою особою, та доручення на здійснення таких дій він не видавав.
Посилаючись на вказані обставини просив договір від 10 травня 2007 року укладений від його імені визнати недійсним та зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку. Стягнути судові витрати.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2015 року рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року залишено без змін.
У касаційній скарзі директор ПАТ «ПК «Поділля» - Карауш Ю.Г. просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що він не укладав спірного договору, оскільки не підписував його, посилаючись на положення частин 3 та 4 статті 203, статті 207 ЦК України.
Як вбачається із матеріалів справи 03 листопада 2014 року судом постановлена ухвала про забезпечення доказів згідно якої відділ Держземагенства у Крижопільському районі зобов'язано надати суду спірний договір оренди земельної ділянки з додатками (а. с. 32).
На виконання цієї ухвали начальник відділу Держземагенства у Крижопільському районі листом від 27 листопада 2014 року повідомив, що оригінал вказаного договору оренди у цьому відділі відсутній, оскільки не передавався при передачі документів. Проте, суду направлено копію договору яку скопійовано з оригіналу примірника орендаря (а. с. 79).
Зі змісту цього листа вбачається, що саме у відповідача є належний йому примірник оригіналу, проте такий примірник оригіналу для направлення експерту для його дослідження, згідно з ухвалою суду від 05 березня 2015 року про призначення почеркознавчої експертизи (а. с. 87), відповідач суду не надав.
Згідно з положенням статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що ОСОБА_4 не підписував договір оренди земельної ділянки від 10 травня 2007 року та не уповноважував інших осіб для підписання цього договору, а для проведення експертизи обов'язково потрібен оригінал договору, який відповідачем не надано, а тому суди дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору оренди землі недійсним.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», подану директором Карауш Ю.Г., відхилити.
Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про визнання договору оренди землі недійсним залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко