Дата документу 29.09.2015
Мелітопольський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Редько О.В.

при секретарі - Захаровій І.І.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

прокурора - Герасименко Є.С.

представника

третьої особи - Гнєдашової Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області про відібрання дітей та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області про відібрання дітей та стягнення аліментів.

Свої уточнені позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач, будучи батьком вказаних дітей не належним чином виконує свій батьківський обов'язок, не займається вихованням та утриманням дітей, не надає матеріальної допомоги та в зв'язку з тим, що батько проживає в Луганській області, яка є зоною проведення антитерористичної операції, де ведуться бойові дії, просить суд відібрати у відповідача малолітніх дітей та передати їх на виховання позивачці, яка є бабусею цих дітей, стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що в 2011 році її донька - ОСОБА_7, яка являється матір'ю малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, захворіла онкологічним захворюванням. Батько дітей, після початку захворювання дружини, зі слів позивачка, покинув родину і почав мешкати окремо.

27.05.2015 року в якості співвідповідача по справі була залучена ОСОБА_6, яка на підставі рішення Антрацитівського міськрайонного суду від 19.07.2013 року стала усиновителькою малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак в матеріалах справи наявні їх заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити в їх задоволені. Неможливість свого приїзду пояснюють проживанням в Луганській області.

Представник органу опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області в судовому засіданні заперечувала проти відібрання малолітніх дітей від батька та стягнення з нього на користь позивачки аліментів на їх утримання оскільки обставини на які посилається позивачка суперечать дійсності, документально не підтверджені та різняться між собою. Так представник третьої особи вказує на те, що позивачка пояснює, що з 2011 року діти проживали разом з нею та її донькою (матір'ю дітей), що не підтверджено документально. Однак, в матеріалах справи наявна копія акта обстеження ж/п умов сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_7, від 01.06.2012 року відповідно до якого батько та мати проживають разом з дітьми. Крім того, в акті зазначено, що «…родина ОСОБА_5 має неприязливі стосунки з ОСОБА_1, оскільки вона до хвороби своєї доньки байдуже ставилась до онуків та доньки, а зараз в зв'язку з діагнозом доньки (рак 4 ступеню) хвилюється за квартиру та має корисливі мотиви » Також є копія заяви гр. ОСОБА_1. на ім'я начальника ССД за місцем проживання сім'ї ОСОБА_5 від 30.05.2012 з тексту якої видно, що вона приходила до квартири, де проживала родина ОСОБА_5, відвідувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але з 15.05.2012 батьки заборонили їй спілкуватися з дітьми. Тобто факти викладені у вільній розповіді не відповідають дійсності так як у цей період батько проживав у родині. Крім того, представник третьої особи зазначила, що зі слів позивачка та як вбачається з позовної заяви після смерті матері дітей, тобто з 15.11.2012 до весни 2013 року діти проживали з батьком. Відповідно ж до актів обстеження ж/п умов родини ОСОБА_5 від: 23.11.2012, 20.02.2013, 22.03.2013, 08.04.2013, 07.06.2013, 04.07.2013 року, а також в судовому засіданні 14.07.2015 гр. ОСОБА_1. підтвердила наступні факти: у зв'язку з тим, що батько перешкоджав їй у спілкуванні з онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вона зверталася до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Ровеньківської міської ради з питання призначення їй днів зустрічей з дітьми. 28.11.2012 року виконкомом Ровеньківської міської ради було винесено відповідне рішення; у зв'язку з тим, що батько ОСОБА_5 не виконував рішення виконкому Ровеньківської міської ради № 53 від 28.11.2012, ОСОБА_1. у січні 2013 року зверталася до Ровеньківського районного суду Луганської області із позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та 19.03.2013 судом було винесено відповідне рішення та встановлений графік зустрічей баби з онуками; 31.10.2013 року апеляційним судом Луганської області було ухвалено рішення, відповідно до якого був змінений графік зустрічей ОСОБА_1 з онуками. Таким чином діти проживали з батьком не до весни 2013 року. Принаймні у жовтні 2013 року діти проживали в родині батька, батько займався їх вихованням та матеріальним утриманням, турбувався про дітей. Документів, які підтверджують факти ухилення батька від виховання та матеріального утримання дітей протягом листопада 2012-жовтня 2013 року до позовної заяви не надано

Також як підкреслює представник третьої особи, 19.07.2013 рішенням Антрацитівського міськрайонного суду ОСОБА_3 була удочерена та ОСОБА_4 був усиновлений дружиною ОСОБА_5 - ОСОБА_6. На підставі даного рішення відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області внесено відповідні зміни в актові записи та видано нові свідоцтва про народження дітей: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 видане 07.08.2013 виконкомом Ясенівської селищної ради міста Ровеньки Луганської області де батьком вказаний ОСОБА_5 матір'ю - ОСОБА_6.

На підставі вищевикладеного, представник третьої особи просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки не має передбачених законодавством підстав для відібрання дітей ОСОБА_6 у батьків.

Суд, вислухав пояснення сторін, третьої особи, прокурора, оцінив досліджені в судовому засіданні наявні у справі докази, дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі виходячи з наступного.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Законом (ст. 152 СК України) закріплено і право дитини на належне батьківське виховання.

Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Судом встановлено, що біологічною матір'ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являється ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-11)

Бабусею вищевказаних дітей по материнській лінії являється ОСОБА_1, тобто позивачка по даній справі, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2./а.с.12/

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, актовий запис 123, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла у віці 28 років./а.с.13/

Згідно довідки завідувача дошкільного навчального закладу від 09.09.2014 року діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оформлені в цей дошкільний заклад. Їх оформленням займалась бабуся - ОСОБА_1 Вона сплачує харчування, приводить та забирає дітей.

Згідно довідки голови квартального комітету від 04.12.2014 року позивачка проживає разом з дітьми в АДРЕСА_1 з 05.08.2014 року.

Також встановлено, що позивачка зверталася до правоохоронних органів з підстав незаконної поведінки відповідача по відношенню до його малолітніх дітей, що підтверджується довідкою від 07.02.2014 року, довідкою про прийняття та реєстрацію заяви./а.с.20-21/

Позивачка посилається на те, що з 2011 року відповідач покинув хвору дружину та двох малолітніх дітей та почав мешкати окремо, і саме позивачка почала проживати разом зі своєю донькою (матір'ю малолітніх дітей). Однак ці обставини не підтверджені жодним доказом, та навпаки спростовуються актами обстеження ж/п умов родини ОСОБА_5 від: 23.11.2012, 20.02.2013, 22.03.2013, 08.04.2013, 07.06.2013, 04.07.2013 року./а.с.34-40/

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_7 від 06.06.2012 року, в її сім'ї здорова атмосфера. Взаємовідносини з чоловіком хороші. Чоловік не ображає її та дітей. Заяви її матері (позивачки по справі) не відповідають дійсності. Заперечує проти зустріч бабусі з онуками./а.с.43/

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що посилання позивачки на те, що з 2011 року вона проживала разом зі своєю донькою та своїми онуками, а чоловік доньки залишив сім'ю спростовуються як актами обстеження умов родини ОСОБА_7 так і поясненнями доньки позивачці ОСОБА_7

Також слід зауважити, відповідно до рішення Антрацитівського міськрайонного суду малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були усиновлені громадянкою України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружиною відповідача)./а.с.41-42/

Згідно повідомлення МВС України в Запорізькій області малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у державному розшуку за Северодонецьким МВ ГУМВС України у Луганській області (розшукові справи № 36814, 36714 від 14.11.2014 року) та були порушені кримінальні провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України./а.с.65/

17.04.2015 року вищезазначені кримінальні справи були закриті, у зв'язку з встановленням місцезнаходження дітей (були виявлені на території м. Мелітополя працівниками СКМСД мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області) та повернення їх батькам.

Відповідно до інформації КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради 15.04.2015 року малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було повернено до родини батька ОСОБА_5, який мешкає: АДРЕСА_3./а.с.46/

Чинне законодавство встановлює, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ч. 1 ст. 153 СК України). Дід, баба або інші родичі такого права за законом не мають, оскільки мати або батько цілком законно можуть на власний розсуд обмежити таке спілкування інших родичів з дитиною, користуючись своїм виключним правом на виховання дитини (ст. 157 СК України) та, у відповідності до ст. 154 СК України - на її захист. Так само, за приписами ст. 160 СК України лише батьки мають право на визначення місця проживання дитини і зміна місця проживання дитини без згоди батьків є грубим прямим порушенням такого права

Як пояснила свідок ОСОБА_11 позивачка по справі переїхали мешкати до них з липня 2014 року разом з дітьми. Діти були залякані. Після того, як позивачка переїхала, вона влаштувала дітей до дитячого садка, доглядала та утримувала їх. Проживала позивачка разом з дітьми в неї до жовтня 2014 року. Також свідок пояснив, що малолітнього ОСОБА_4 батько закривав в ванній кімнаті протягом доби, про це вона дізналася зі слів самих дітей, однак суд критично ставиться до показань даного свідка в цій частині, оскільки вони побудовані на інформації, яку їй надала позивачка та на результатах розповідей малолітніх дітей, які, як вона пояснила перебували у важкому емоційному стані.

Письмові пояснення ОСОБА_12 суд не може взяти їх до уваги в зв'язку з тим, що не вказана дата написання даного пояснення, неможливе достеменно встановити ким написані та підписані ці пояснення, тому вони не можуть бути визнанні судом допустимими та достовірними доказами.

Акт обстеження житлово-побутових умов від 22.04.2015 року за адресою місця мешкання відповідача та його сім'ї: АДРЕСА_2, завірений печаткою «ЛНР» не може бути допустимим, оскільки не скріплений печаткою відповідного органу української влади./а.с.69/

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області на сьогоднішній день відсутні підстави для відібрання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, від батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без позбавлення їх батьківських прав.

Таким чином, на основі обставин справи, з'ясованих судом, підтверджених наданими сторонами доказами, які були досліджені в судовому засіданні, оскільки позивачкою не було надано рішень, прийнятих судом щодо будь-якого обмеження батьківських прав відповідачів, чи постанови або вироку суду щодо засудження батька та матері за злочин проти дітей, доказів того, що батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дітей, документів підтверджуючих факти ухилення батьків від виховання дітей, доказів того, що батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. .

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою недопущення розділення дітей в родині ОСОБА_6, керуючись вимогами ч. 1 ст. 170 СКУ та інтересами малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на сьогоднішній день відсутні підстави для відібрання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, від батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без позбавлення їх батьківських прав, а тому вважає за доцільне відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 10,11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суддя

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області про відібрання дітей та стягнення аліментів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду Редько О.В.