Справа № 301/1913/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" жовтня 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Іршавський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та перетин кордону дитиною без згоди батька,
ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Іршавський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та перетин кордону дитиною без згоди батька.
Позов мотивовано тим, що сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано. З 2005 року відповідач не цікавиться вихованням та розвитком дитини, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги на її утримання. На даний час позивачка бажає відвезти дочку за кордон для лікування та відпочинку, оскільки дитина часто хворіє застудними захворюваннями. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню її світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Відповідач без яких-небудь причин відмовляється надати письмовий дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини та на виїзд дочки за кордон. Просила позов задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила (а.с. 17).
Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її розвитком. Неповнолітня досягла хороших успіхів у навчанні, приймає активну участь у житті школи та має можливість виїхати з однокласниками за кордон з метою прийняття участі у різних спартакіадах та спілкування з іноземними однолітками, вона хотіла б поступити у престижний вуз за кордоном. Позивачка працює в Чехії та має можливість забезпечити дитині за кордоном відпочинок та лікування під час канікул, однак, відповідач без пояснення причин не надає згоди для виготовлення неповнолітній паспорту для виїзду за кордон та дозволу на перетин кордону без його супроводу. Просила позов задовольнити, надати дозвіл на виготовлення неповнолітній без дозволу батька паспорту для виїзду за кордон та отримання візи в консульській установі, а також виїзд неповнолітньої у Чехію та Словаччину без дозволу батька. Пояснила, що здійснювати поїздки за кордон неповнолітня має намір під час канікул, після виготовлення паспорту та отримання візи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав (а.с. 18, 22).
Представник Іршавського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив (а.с. 16).
Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - сторони по даній справі (а.с. 4).
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.06.2006 року (а.с. 3). Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_1».
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
З пояснень представника позивача вбачається, що позивачка працює за кордоном і має можливість вивезти неповнолітню дочку за кордон для відпочинку та лікування. Крім того, неповнолітня має можливість взяти участь у шкільних екскурсіях та поїхати за кордон для спілкування з однолітками, бажає отримати освіту в одному із закордонних вузів, однак, відповідач без яких-небудь об'єктивних причин відмовляється надати неповнолітній дозвіл для отримання паспорту для виїзду за кордон та на виїзд неповнолітньої за кордон.
Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.
Згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", виїзд за межі України громадянином, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України, громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно п.п. 3, 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року №152, паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років; оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків.
Оскільки відповідач відмовляється надати дозвіл на виготовлення паспорту для виїзду за кордон та отримання візи у відповідній консульській установі, що перешкоджає неповнолітній у здійсненні відповідно до ч.7 ст. 7 СК України, своїх прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Законодавчих підстав для обмеження права дитини та матері, яка діє в інтересах дитини, на оформлення відповідних документів немає, таке право підлягає захисту судом, зокрема, і від безпідставних та необґрунтованих заборон щодо цього одним з батьків дитини (ст.ст. 274, 275 ЦК України). Реалізація дитиною права на отримання вищевказаного паспорта сама по собі не може розглядатися як порушення прав відповідного з батьків, оскільки щодо перетинання дитиною державного кордону України встановлена інша процедура, яка передбачає дотримання сімейних прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а за наявності відповідних підстав вирішення спору судом.
Що стосується вимоги про надання дозволу на виїзд неповнолітньої за кордон без згоди та супроводу батька, у супроводі матері чи без такого до досягнення дитиною повноліття, суд вважає такі вимоги задовольнити частково: надати дозвіл на виїзд неповнолітньої за кордон у країни спрямування Словаччину та Чехію у супроводі матері або іншої уповноваженої нею особи, до досягнення неповнолітньою шістнадцятирічного віку.
Керуючись ст. 27 ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.33 Конституції України, ст. 7 СК України, ст. 4 ч.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України", затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, п.п. 3, 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року №152, ст.ст. 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
Надати дозвіл на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон особі, яка не досягла шістнадцяти років - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на отримання відповідного дозволу (візи) в консульській (дипломатичній) установі без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд за межі України в країни прямування Словаччину та Чехію без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або іншої уповноваженої нею особи, до досягнення неповнолітньою шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивачем та третьою особою у той же строк з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських