Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 подав до суду позов, в якому просить скасувати наказ №57 К/У від 06 листопада 2014 року директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» (надалі ТОВ «ЖЕП Суворовський») ОСОБА_2 про його звільнення 06 листопада 2014 року з посади технічного директора на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, а саме, нібито за прогули, поновити його на роботі на зазначеній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування свого позову, ОСОБА_1 посилався на те, що згідно наказу №3-К/П від 01 вересня 2012 року, був прийнятий на посаду технічного директора до ТОВ «ЖЕП Суворовський». В його функціональні обов'язки входило нагляд за сантехнічними приладами, тепловим та газовим постачанням, підвалами, щитовими та підтримання багатоквартирних будинків у належному робочому стані, які обслуговувалися їхнім підприємством. Всього на обслуговувані підприємства знаходилося 65 багатоквартирних будинків, розташованих на території Суворовського району м. Одеси. В 2014 році, на посаду директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» був призначений ОСОБА_2, який привів з собою на підприємство ОСОБА_3, та призначив своїм заступником. Між директором ОСОБА_2 і ним виникли неприязні стосунки, оскільки директор заявив, що усі функціональні обов'язки технічного директора та штат підлеглих йому працівників переходять до заступника директора ОСОБА_3 При цьому директор ОСОБА_2 став наполягати, щоб він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, на що він відмовлявся.

В подальшому, 04 та 06 листопада 2014 року, за вказівкою директора ОСОБА_2, заступником директора ОСОБА_3 були складені два акти про те, що він нібито протягом робочого дня був відсутній на робочому місті. Хоча щоденно, він виходив на роботу у встановлені робочі часи і повністю виконував свої функціональні обов'язки, як технічний директор підприємства, в тому числі 04 та 06 листопада 2014 року. По роду своєї роботи та функціональних обов'язків, він щоденно виходив на об'єкти (багатоквартирні будинки), звідки постійно до диспетчерської служби надходили заявки від громадян (абонентів) про ремонт тих чи інших комунікацій. В офісному приміщенні підприємства, яке розташоване по вулиці Кримській, 62 у м. Одесі, він щоденно знаходився протягом робочого дня періодично (на планових нарадах, для складання необхідної документації, тощо), оскільки в основні його посадові обов'язки входило забезпечення технічної експлуатації будівель та технічного обладнання підприємства, що пов'язано з необхідністю постійного знаходження на об'єктах обслуговування. Крім того, сам офіс підприємства, складається з однієї кімнати, де розташовано біля п'яти столів, за якими періодично працювали, як він так і інші працівники підприємства (майстри, бухгалтер та інші), якщо столи були не зайняті. Тому постійного робочого місця у нього не було. Крім того, коли він та інші працівники підприємства знаходилися в офісному кабінеті, директор ОСОБА_2 часто вимагав від них покинути кабінет у зв'язку з тим, що йому нібито необхідно з кимось поспілкуватися на одинці.

06 листопада 2014 року, в бухгалтерії підприємства, йому повідомили про його звільнення за прогули на підставі ст. 40 ч.1. п.4 КЗпП України, вручили копії двох актів про нібито прогули ним робочого часу 04 та 06 листопада 2014 року, копію наказу №57 К/У про звільнення та трудову книжку з записом про його звільнення.

Вважає його звільнення незаконним, здійсненим в порушення трудового законодавства, тому просив наказ про звільнення скасувати, поновити його на роботі на посаді технічного директора, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 гривень моральної шкоди, яка була йому завдана незаконним звільненням, що привело до моральних переживань та порушенням, як його так і його сім'ї повсякденного нормального укладу життя.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав суду письмові заперечення, які приєднані до справи. При цьому представник посилався на те, що звільнення позивача ОСОБА_1 з посади технічного директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» було здійснено згідно ст. 40 ч.1, п.4 КЗпП України за прогули, які виразилися у відсутності позивача на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 04 та 06 листопада 2014 року, без поважних причин, про що були складені акти, підписані членами комісії, створеної директором із складу працівників підприємства. Від надання пояснень про причини відсутності на робочому місці 04 та 06 листопада 2014 року, ОСОБА_1 відмовився, про що також було складено два акти.

За родом своїх службових обов'язків ОСОБА_1 повинен був організовувати роботу по забезпеченню технічної експлуатації обслугованих підприємством будинків та технічного обладнання підприємства, що потребувало періодичного виходу із офісного приміщення на об'єкти. Разом з тим, при уході з офісу на об'єкти, які обслуговує підприємство, ОСОБА_1 зобов'язаний був повідомляти про це директора ОСОБА_2 Оскільки 04 та 06 листопада 2014 року ніякої інформації про місце знаходження ОСОБА_1 на робочому місті не було, вважає, що директор ОСОБА_2 правомірно видав наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогули. Також, представник відповідача вважає, що позивач ніяким чином не довів про завдання йому моральної шкоди при звільнені, що згідно законодавства є його обов'язком. Тому просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Вислухав сторони, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі встановлених фактів та досліджених в судовому засіданні доказів позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно наказу №3-К/П від 01 вересня 2012 року, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» на посаду технічного директора, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 виписаної 29 грудня 2003 року на ім'я ОСОБА_1 (л.с. №№29-32).

Відповідно до посадової інструкції технічного директора, затвердженої директором ТОВ «ЖЕП Суворовський» Олійник А.Ф., 01 вересня 2012 року і з якою ознайомився під підпис ОСОБА_1, в його обов'язки, як технічного директора входило:

Організація роботи з питань, що входять в його функціональні

обов'язки;

2. Забезпечення технічної експлуатації будівель та технічного обладнання підприємства;

3. Забезпечення наявності документації, передбачених нормативними вимогами, на будівлі, приміщення, обладнання підприємства;

4. Забезпечення своєчасного проведення ремонтно-будівельних робіт і наявність, а при необхідності, і підготовку необхідної технічної документації для проведення цих робіт;

5. Організація планування ремонтно-будівельних робіт, технічний і фінансовий контроль за термінами виконання, якістю ремонтно-будівельних робіт;

6. Забезпечення наявності будівельних і ремонтних матеріалів, запасних частин та іншого при проведені робіт, контроль їх раціонального використання;

7. Планування, погодження обсягів, термінів, організація і забезпечення своєчасного проведення поточного ремонту;

8. Забезпечення контролю справності електропроводки, електроустаткування, безперебійність електропостачання, виправдане і економне витрачення електроенергії;

9. Забезпечення безперебійної роботи системи водопостачання, опалення, каналізації та вентиляційного обладнання на підприємстві. Стеження за виправданим і економним витраченням води і теплоенергії; та інше, зазначене в розділі ІІ, вказаної інструкції (л.с. №№45-47).

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЖЕП Суворовський» було встановлено режим роботи Підприємства для адміністративно-управлінського персоналу: початок роботи - 09.00 годин, перерва 13.00-14.00, закінчення роботи 18.00 годин. (л.с. №26).

06 листопада 2014 року, на підставі наказу №57 К/У, директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» ОСОБА_2, ОСОБА_1 був звільнений з роботи з посади технічного директора підприємства за прогули на підставі ст. 40 ч.1,п.4 КЗпП України. Підставою звільнення стали акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі 04 та 06 листопада 2014 року та акти про його відмову надати пояснення з приводу відсутності на робочому місті від 04 та 06 листопада 2014 року, про що свідчить копія наказу приєднана до справи (л.с. №16) та запис в трудовій книжці ОСОБА_1 (л.с. №32).

Із наданих суду актів про відсутність працівника на робочому місці від 04 та 06 листопада 2014 року видно, що технічний директор ТОВ «ЖЕП Суворовський» ОСОБА_1, нібито був відсутній на робочому місті по адресу Кримська, 62, у м. Одесі, 04 листопада 2014 року з 10.00 до 12.30 годин та з 15.00 до 16.45 годин та 06 листопада 2014 року з 09.00 до 11.25 годин та з 14.10 до 16.00 годин, не попередивши свого безпосереднього керівника. Акти були складені 04 листопада 2014 року о 16.45 годин та 06 листопада 2014 року о 16.00 годині, які підписані заступником директора ОСОБА_3 та майстрами дільниць ОСОБА_4 і ОСОБА_8 (л.с. №№14,15).

В судовому засіданні, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 показали, що в 2014 році, директором ТОВ «ЖЕП Суворовський», де вони працювали майстрами дільниць, а ОСОБА_8 працює і по теперішній час, був призначений ОСОБА_2 Технічним директором підприємства працював ОСОБА_1, який добросовісно відносився до своїх функціональних обов'язків по забезпеченню нормальної роботи сантехнічних приладів, теплогазопостачання, сантехнічних комунікацій підвальних приміщень, щитових багатоквартирних будинків, що знаходилися на обслуговувані їхнього підприємства всього в кількості 65 будинків та частина будинків по договорам з іншими підприємствами. Однак, з самого початку роботи директора ОСОБА_2 між ним і ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки. За родом своєї роботи та функціональних обов'язків, вони, як майстри дільниці, а так само і технічний директор, основний час робочого дня проводять на об'єктах, які обслуговує їхнє підприємство. А це багатоквартирні будинки, в яких постійно виникають проблеми з прибирання прибудинкової території, сантехнікою, електрикою, водопостачанням та каналізацією. В офісі підприємства, який розташований по вулиці Кримській, 62 у м. Одесі, як вони, так і технічний директор, бували періодично, а саме, на планових засіданнях, при необхідності складання робочої документації, тощо. В зазначеному офісі постійне місце роботи мав директор підприємства і його заступник. Інші працівники керівного складу підприємства постійно робочого місця не мали і у разі необхідності розміщувалися за вільними письмовими столами для написання необхідних документів.

06 листопада 2014 року, біля 10.00 годин, вони знаходилися в офісному приміщенні, де директор ОСОБА_2 запитав їх, чи бачили вони в цей день технічного директора ОСОБА_1 На що вони відповіли, що, ще не бачили. Тоді директор ОСОБА_2 сказав їм підписати акти про відсутність ОСОБА_1 в офісі. Не придавши значення необхідності підписання таких актів, вони підписали два акти від 04 та від 06 листопада 2014 року про те, що ОСОБА_1 нібито не був на робочому місті в офісі по вулиці Криміській, 62, хоча в зазначені часи, він міг знаходитися на обслуговуваних об'єктах з метою організації тієї чи іншої ремонтної роботи в житлових будинках. При цьому вони не поцікавилися у директора, з якою метою були складені ці акти і не поцікавилися чи можливо технічний директор ОСОБА_1 знаходиться на об'єктах обслуговування підприємства.

Крім того, свідок ОСОБА_8 показала, що директор ОСОБА_2 в цей же день, 06 листопада 2014 року, в ранці, надав їй ще два акти від 04 та 06 листопада 2014 року про нібито відмову ОСОБА_1 від надання пояснень про причини прогулу робочого часу 04 та 06 листопада 2014 року. Вона не вдумуючись в мотиви та наслідки, які переслідував директор ОСОБА_2, підписали два акти, хоча в її присутності ОСОБА_1 не відмовлявся від надання пояснень і в той момент його в офісі не було.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що працює заступником директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» по загальним питанням з того часу, як директором підприємства був призначений ОСОБА_2 Технічним директором на підприємстві працював ОСОБА_1, у якого склалися неприязні стосунки з директором ОСОБА_2

04 та 06 листопада 2014 року, директор ОСОБА_2 надав йому доручення скласти акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місті. Оскільки ОСОБА_1 в офісі по вулиці Криській, 62, м. Одеси, де розташовано керівництво підприємства, 04 та 06 листопада 2014 року, не було, він склав два акти, які підписав та передав директору. Де знаходився ОСОБА_1 в зазначені в акті часи робочого дня, він не виясняв і у директора не цікавився. За родом своїх функціональних обов'язків, ОСОБА_1, як технічний директор міг не знаходитися постійно в приміщені офісу та займатися організацією роботи на об'єктах обслуговування їхнім підприємством, які складають 65 будинків, але технічний директор завжди зобов'язаний був про це ставити до відому директора.

Також він був присутнім 04 та 06 листопада 2014 року в офісі підприємства, коли директор ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 надати письмові пояснення з приводу прогулу робочого часу в зазначені дні. Оскільки ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, були складені акти. А саме, перший акт 04 листопада та другий акт 06 листопада 2014 року, в яких він розписався. Чи знаходилася майстер ОСОБА_8 під час відмови ОСОБА_1 від надання пояснень, він не помне.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що працює в ТОВ ЖЕП «Суворовський» сантехніком. Як його, так і інших сантехніків, безпосереднім керівником був технічний директор ОСОБА_1, який завжди знаходився на роботі, добросовісно відносився до своїх обов'язків і при необхідно завжди допомагав сантехникам та іншим робітникам підприємства, в тому числі і фізичною працею. 06 листопада 2014 року по заявці через диспетчерську службу підприємства, він, за розпорядженням ОСОБА_1, разом з останнім прибули до квартири АДРЕСА_1, де потік стояк опалення. Він за допомогою ОСОБА_1 протягом певного часу здійснили ремонті сантехнічні роботи, усунувши неполадки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона 1939 року народження, знаходиться на пенсії і проживає в квартирі АДРЕСА_1 на другому поверсі. Ще в березні 2014 року, до неї в квартиру прийшов технічний директор ТОВ «ЖЕП Суворовський» ОСОБА_1 і попросив надати дозвіл на підключення труб опалення з квартири першого поверху, де проживає їхній робітник, до труб стояків, розташованих в її квартирі. Вона з початку була проти, але ОСОБА_1 її умовив та написав власноручно розписку, що у разі будь-якої поломки чи аварії, він власними силами усуне недоліки. Так і сталося. 06 листопада 2014 року в її квартирі став підтікати стояк опалення. Вона зателефонувала до диспетчерської служби вказаного підприємства і потребувала, щоб до неї прибув особисто технічний директор ОСОБА_1 для здійснення ремонтних робіт, як він це зобов'язався. Невдовзі, до неї в квартиру прибув ОСОБА_1 з сантехніком і вони разом усунули поломку стояка, за що вона їм вдячна.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює лінійним інженером Одеського підприємства «Інфоксводоканал». Їхній офіс знаходиться за тією ж адресою, що і ТОВ ЖЕП «Суворовський» по вулиці Кримській, 62 у м. Одесі. 04 листопада 2014 року, біля 09.30 годин через диспетчерську службу він був направлений, якщо пам'ять йому не зраджує, в квартиру АДРЕСА_2 для огляду та опломбування водоміру. Прибувши в зазначену квартиру, він встановив неполадки при встановлені водоміру і пояснив господарці квартири, що ці неполадки повинні бути усунені працівниками «ЖЕП Суворовський». Господарка квартири була сильно імпульсивна, скандальна жінка і в цей же час через диспетчерську службу викликала працівників ЖЕП. Дочекавшись працівників ЖЕП, а саме в квартиру прибув технічний директор ОСОБА_1 з сантехніком, він пішов у свій офіс, попросивши повідомити, коли роботи будуть закінчені і коли можна буде виконувати свої функціональні обов'язки. Все це проходило 04 листопада 2014 року в період часу приблизно з 09.30 до 12.00 годин, що він добре запам'ятав, із-за сильно скандальної господарки квартири. 06 листопада 2014 року, він знову прибув в зазначену квартиру біля 10.00 годин, де також вже знаходився технічний директор ЖЕП ОСОБА_1 Зробивши всі необхідні сантехнічні роботи пов'язані з водоміром водопостачання, він і ОСОБА_1 біля 11.30 годин пішли у свої офіси.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що директором ТОВ «ЖЕП Суворовський» ОСОБА_2 було без законних підстав видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади технічного директора на посилаючись на ст. 40 ч.1.п.4 КЗпП України, нібито за прогули 04 та 06 листопада 2014 року, оскільки факти його відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, не найшли свого підтвердження та спростовуються зазначеними вище показаннями свідків. Крім того, факт того, що ОСОБА_1 06 листопада 2014 року дійсно викликався на об'єкт для ремонту стояка опалення, підтверджується записом в журналі реєстрації заявок для сантехників, який ведеться диспетчерською службою ТОВ «ЖЕП Суворовський». Про наявність такого журналу в диспетчерській службі підприємства також підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що спростовує твердження представника відповідача про відсутність такого журналу (л.с. №№17-23).

Брати до уваги акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 04 та 06 листопада 2014 року, які вказані вище, як докази обґрунтованості та правомірності звільнення позивача за прогули, суд не може, оскільки вони не відповідають дійсності та підписані працівниками підприємства за вказівкою директора, у якого було неприязне відношення до ОСОБА_1, без перевірки викладених у них фактів, про що підтвердили свідки в судовому засіданні, зазначені вище.

Із наданої позивачем суду його письмової заяви від 22 жовтня 2014 року, яку він подавав на ім'я директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» ОСОБА_2 після виходу із відпустки та яка була зареєстрована на підприємстві під №26 від 22 жовтня 2014 року, видно, що дійсно,між директором і позивачем існували вкрай неприязні стосунки і у позивача не було визначено конкретного робочого місця на вказаному підприємстві, про визначення якого, він просив директора (л.с. №12).

Також, виходячи із посадової інструкції технічного директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» можна зробити висновок, що його основні функціональні обов'язки полягають в організації та забезпечені технічної експлуатації будівель та обладнання підприємства, яке розташовано в 65 багатоквартирних будинках, які обслуговує підприємство, що потребує повсякденного знаходження технічного директора на об'єктах обслуговування, де він і знаходився, в тому числі 04 та 06 листопада 2014 року, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Суд вважає, що не може являтися прогулом відсутність працівника на своєму робочому місці (у кабінеті, за робочим столом), якщо у цей час він знаходиться в межах підприємства, установи, організації.

Із досліджених вище доказів видно, що ОСОБА_1, як технічний директор, 04 та 06 листопада 2014 року знаходився на роботі, виконуючи свої функціональні обов'язки.

Представником відповідача жодними чином та допустимими доказами в судовому засіданні не доведено протилежне.

Посилання представника відповідача на зазначені вище акти прогулу працівника та про відмову надати пояснення, а також на табель обліку використання робочого часу у листопаді 2014 року по ТОВ «ЖЕП Суворовський» (л.с. №54), суд прийняти до уваги, як докази обґрунтування заперечення проти позову, не може, оскільки вони суперечать фактам, встановленим в судовому засідання та доказам, дослідженим судом, які викладені вище.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст. 235 КЗпП України, - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним скасувати наказ №57К/У від 06 листопада 2014 року, директора ТОВ «ЖЕП Суворовський» ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади технічного директора за прогули по ст. 40 ч.1, п.4 КЗпП України, як виданий без законних підстав, поновити ОСОБА_1 на роботі на зазначеній посаді та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2014 року по 20 січня 2015 року на день ухвалення рішення, в загальній сумі 16 901 гривні 25 копійок.

При цьому, суд виходять з того, що згідно довідки №40 від 27 грудня 2014 року, за підписом директора та головного бухгалтера ТОВ «ЖЕП Суворовський», заробітна плата ОСОБА_1 за два останні місяці перед звільненням складала 10 140 гривень 38 копійок (вересень 8 317,13 гривень та жовтень 1 823,25 гривень) (л.с. №53). Одноденний середній заробіток ОСОБА_1 складав 225 гривень 35 копійок (10 140,38 : 45 робочих днів = 225,35); (225,35 х 75 днів вимушеного прогулу = 16 901,25 гривень).

Крім того, згідно ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що звільненням ОСОБА_1 без законної підстави, відповідачем було завдано йому моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, у зв'язку з порушенням його трудових прав, втрати нормальних життєвих зв'язків, здійснення як ним так і його сім'єю додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду не в тій сумі, яку він просив, оскільки на думку суду вона завищена, а в сумі 500 (п'ятсот) гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212-215, 367 ч.1 п.4 ЦПК України, ст. ст. 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ №57-К/У від 06 листопада 2014 року директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 з посади технічного директора на підставі ст. 40 ч.1,п.4 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді технічного директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» , р/р 4 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» м. Київ МФО 380805, на користь ОСОБА_1, державний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2014 року по 20 січня 2015 року, в загальній сумі 16 901 гривню 25 копійок (шістнадцять тисяч дев'ятсот одна гривня 25 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 (п'ятсот) гривень.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді технічного директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський», допустити до негайного виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство Суворовський», , р/р 4 в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» м. Київ МФО 380805 судовий збір в доход держави в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: