НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3761/15
№ 2/183/2344/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до П`ятигорської Дар`ї Олександрівни, ОСОБА_3 про стягнення авансу, понесених витрат на придбання будівельних матеріалів та моральної шкоди,

встановив:

Подано позов ОСОБА_5, ОСОБА_1, в якому останні з урахуванням уточнень просять для відновлення становища, яке існувало до його порушення у невиконанні П`ятигорської Дар`ї Олександрівни, ОСОБА_3 обов`язків щодо укладання договору купівлі-продажу домоволодіння № 36 по вул. Технікумівській в м. Новомосковську Дніпропетровської області стягнути грошову суму у розмірі 100 доларів США, що по курсу НБУ становить 2200 грн.; стягнути з П`ятигорської Дар`ї Олександрівни, ОСОБА_3 на користь позивачів витрати на придбання будівельних матеріалів та купівлю інших товарів на ремонт будинку № 36 по вул. Технікумівській в м. Новомосковську Дніпропетровської області в сумі 8913,62 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в червні 2007 року сторони домовились про купівлю 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Технікумівська, 36, м. Новомосковськ Дніпропетровської області за ціною 13000 доларів США. На підтвердження взятих двохсторонніх зобовязань щодо користуванням зазначеним домоволодінням та подальшим оформленням договору купівлі продажу 26 червня 2007 року позивачами передано відповідача суму авансу в розмірі 100 доларів США, а відповідачі в свою чергу передають позивачам ключі від будинку і відбувається заселення останніх. Відповідачі заселились в будинок 26 червня 2007 року та здійснили його ремонт на суму 8913 грн. 62 коп. Позивачі правомірно використовували будинок відповідачів на протязі більш ніж три місяці та здійснили його ремонт. Просили стягнути з відповідача суму коштів, витрачених ними на ремонт будинку, суму авансу та моральну шкоду, понесену внаслідок того, що на протязі довгого часу вимушені були розшукувати відповідачів для врегулювання цього питання мирним шляхом, вимушені були збирати документи і наймати спеціалістів для отримання юридичної допомоги, що потребувало додаткових фізичним і психічних зусиль.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтримав вимоги позову. Вказав, що між сторонами виникли відносини, пов`язані із купівлею-продажем домоволодіння. Сторони досягли згоди щодо ціни житлового будинку, позивачі передали відповідачу-2 грошові кошти в сумі 100 доларів США в якості авансу за будинок, а відповідач-2 дозволила заселитися в будинок, здійснити його ремонт та проживати в ньому з метою подальшого належного укладання договору купівлі-продажу. Водночас, після того, як позивач здійснила ремонт будинку, відповідачі відмовилися від продажу будинку та почали вимагати збільшення суми його вартості, на що позивачі не погодилися. Позивачі змушені були залишити будинок через відмову відповідачів від виконання договору, внаслідок чого позивачі мають право на відшкодування суми сплаченого авансу та понесених витрат на ремонт будинку та моральної шкоди, завданої відповідачами.

Позивач-2 в судовому засіданні підтримала позов, вказала на те, що відповідач-2 дозволила їй робити ремонт в квартирі, крім того, чоловік відповідача-2 не заперечував проти проведення ремонту. Вона витратила на ремонт квартири приблизно 2 тисячі доларів США, замінивши вікна, двері, придбавши цемент та побудувавши пічку, сантехніку

Відповідачі в судовому засіданні кожен окремо заперечили проти позову. Вказали на те, що дійсно, сторони досягли угоди щодо купівлі-продажу ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Технікумівська, 36, м.Новомосковськ Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_6 за ціною 13000 доларів США. ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 100 доларів США, в якості авансу за продаж будинку та передала останній ключі від домоволодіння та дозволила позивачам проживання в ньому. Водночас, своєї згоди на ремонт домоволодіння, його переобладнання до укладання угоди купівлі-продажу не давала, позивачі з такою пропозицією до неї чи до іншого відповідача не зверталися. Після того, як позивачі повідомили про відсутність грошових коштів на придбання будинку та відповідачі відмовились від пропозиції позивачів продати будинок з розстроченням платежу, стали вимагати від позивачів звільнити будинок, що останні і зробили. Без огляду на те, що станом на момент укладання угоди відповідачу-2 було 14 років, сторони до органів опіки та піклування щодо укладання угоди в інтересах неповнолітньої не зверталися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що приблизно в 2006-2007 роках на замовлення ОСОБА_1 виконував ремонтні роботи в будинку, розташованому за адресою: вул. Технікумівська, 36, м.Новомосковськ Дніпропетровської області. Про наявність дозволу власника на ремонт будинку не обізнаний. До обсягу ремонтних робіт входило заміна проводки. Також був присутній під час заміни вікон в будинку.

Свідок ОСОБА_8 показала, що в 2006-2007 роках була присутньою під час передачі грошових коштів в розмірі 100 доларів США ОСОБА_3 від ОСОБА_9, яка пояснила, що діє від імені ОСОБА_5 Щоб відповідач-2 надавала свою згоду на продаж будинку не чула.

Свідок ОСОБА_9 показала, що в літку 2007 року на прохання своєї матері ОСОБА_5 передала грошові кошти в розмірі 100 доларів США ОСОБА_3, як авансовий платіж за продаж будинку, розташованого за адресою: вул. Технікумівська, 36, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, про що остання склала розписку. Під час передачі грошей ОСОБА_3 дозволила проживати в будинку та надала згоду на виконання будівельних робіт в будинку. Після того, допомагала ОСОБА_5 робити ремонт в будинку.

Свідок ОСОБА_10 показала, що в літку 2007 року на прохання своєї матері ОСОБА_5, разом із ОСОБА_9 була присутньою під час передачі грошових коштів в розмірі 100 доларів США ОСОБА_3 Під час передачі грошей ОСОБА_3 дозволила проживати в будинку та надала згоду на виконання будівельних робіт в будинку. Після того, допомагала ОСОБА_5 робити ремонт в будинку. до будинку під час виконання будівельних робіт приїздив чоловік ОСОБА_3, який не заперечив проти ремонту.

Суд, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Як встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2012 року, ОСОБА_11 станом на 02 березня 2012 року була власником 1/2 частини домоволодіння по вул. Технікумовській, 36 в м. Новомосковську Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2006 року після смерті батька ОСОБА_12, який помер 12 серпня 2005 року.

Мати позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 виявила бажання купити будинок для своєї онуки - ОСОБА_9 в м. Новомосковську. Для купівлі передала гроші ОСОБА_5

В червні 2007 року ОСОБА_5 домовилася з ОСОБА_3 купити 1/2 частину будинку по вул. Технікумовській, 36 в м. Новомосковську Дніпропетровської області за ціною 13 тисяч доларів США.

Відповідно до розписки від 26 червня 2007 року /а.с.10/, ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 аванс в сумі 100 доларів США. Однак в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 отримала 100 доларів США не від ОСОБА_5, а від її доньки - ОСОБА_9, які належали ОСОБА_1

В серпні-вересні 2007 року ОСОБА_5 закупила будівельні матеріали: цемент, пісок, алебастр, замовила металопластикові вікна, двері, замінила весь електропровід в будинку, вивезла сміття з подвіря. На ремонт будинку були витрачені кошти в сумі 8913 гривень 62 копійки.

Судом встановлено, що кошти на ремонт будинку надала матір позивачки ОСОБА_1 Дозвіл на проведення ремонту в будинку до укладення угоди купівлі-продажу, ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_11, 1992 року не давала.

У звязку з тим, що відповідач збільшила вартість будинку до 20 тисяч доларів США, позивачка відмовилася від його купівлі та просила повернути витрачені кошти: 100 доларів США та кошти витрачені на ремонт будинку. Судом встановлено, що фактично виникли правовідносини між ОСОБА_9 та ОСОБА_11, які витікають з договору купівлі-продажу частини будинку.

Розглядаючи вимоги позивачів про стягнення з відповідачів грошових коштів в сумі 100 доларів США, що по курсу НБУ становить 2200 грн., суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 203 ЦК України, ч.1 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно вимог ч.4 ст.203 ЦПК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, ч.1 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; ч.2 - недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

На підставі ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу, зокрема, нежитлового приміщення (нерухоме майно), укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що договір купівлі продажу між сторонами не був нотаріально посвідчений, письмово не укладався та фактично підтвердженням договору є складена відповідачем-2 розписка про отримання авансового платежу, договір, укладений між сторонами власником майна, в інтересах якого в якості законного представника діяла ОСОБА_3, та ОСОБА_1, в інтересах якої діяла ОСОБА_9, він вважається нікчемним.

Згідно до ст. 216 ЦК України, ч.1 - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування; ч.4 - правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін; ч.5 - вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки укладена між сторонами розписка, виходячи з її змісту підтверджує факт передачі позивачами відповідачу грошових коштів в рахунок наступного укладання договору купівлі-продажу житлового приміщення та передаючи грошові кошти ОСОБА_9 діяла фактично за дорученням ОСОБА_13, договору купівлі-продажу будинку, або договору завдатку, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону між сторонами укладено не було, то сплачена позивачами в рахунок вартості будинку сума в розмірі 100,00 доларів США є авансом і повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона і передавалася. Оскільки сам договір про зобовязання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу та отримання коштів у якості авансу є нікчемним, то сторони підлягають поверненню в попередній стан, а тому сплачені кошти в розмірі 100,00 доларів США підлягають стягненню з відповідача-2, як законного представника відповідача-1 в еквіваленті в національній валюті.

Щодо вимог про стягнення з відповідачів на користь позивачів грошових коштів в сумі 8913,62 грн., витрачених позивачем-1 на ремонт житлового приміщення, належного відповідачу-1.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Водночас, доказів укладеного між сторонами договору найму житлового приміщення суду не надано, як не надано суду і належних та допустимих доказів наявності згоди відповідачів на проведення ремонту в приміщенні, належному відповідачу-1. Крім того, відсутність такої згоди підтверджена і встановленими рішенням суду у справі № 2-4520/11 обставинами.

Також не можуть вважатися понесені позивачем витрати і майновою шкодою, завданою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів, оскільки доказів на підтвердження наявності неправомірних рішень, дій чи бездіяльності так і зв`язку витрат із бездіяльністю відповідачів суду не надано. Також не є означені витрати, враховуючи положення ч.1 ст.22 ЦК України і збитками, які завдані позивачам у результаті порушення їх цивільного права, оскільки доказів та посилань на те, які саме права позивачів є порушеними, з урахуванням встановлених вище обставин суду не надано.

За наведених обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, з урахуванням викладеного, не підлягають задоволенню і вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідачів через укладання останніми недійсного правочину.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_1 до П`ятигорської Дар`ї Олександрівни, ОСОБА_3 про стягнення авансу, понесених витрат на придбання будівельних матеріалів та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2), суму авансового платежу в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 вересня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов