АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/774/1468/К/15 Ткаченко С.В.
Категорія 48 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Савіної Г.О., Соколан Н.О.

при секретарі: Голуб О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, витребування майна та відшкодування матеріальної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним, поділ майна, відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, витребування майна та відшкодування матеріальної шкоди, в якому, після уточнення та доповнено 03.07.2014 року просив визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 майно зазначене у позовній заяві, всього на загальну суму 95 015 грн.

Розділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, виділивши йому м'які меблі: диван і два крісла вартістю 6 000 грн. Інше майно виділити ОСОБА_4 Всього на загальну суму 56 814 грн.

Стягнути з відповідача - ОСОБА_4 в рахунок компенсації його частки у спільному сумісному майні подружжя грошові кошти на загальну суму 32 201 грв. Зобов'язати ОСОБА_4 повернути йому майно, що належить йому на праві особистої приватної власності, а саме:

золотий ланцюжок Кардинал золото 585 0 розмір 55 см., , вартістю 6 593,40 грн., золоту обручку 585° розмір 20,5 , вартістю 1760 грв., золоте кільце-печатка масою 3,58 грам, вартістю 436,00 грн., джинси літні, вартістю 300 грв., светр шерстяний, сірого кольору, вартістю 350 грн., светр шерстяний білого кольору вартістю 250,00 грн. , туфлі шкіряні вартістю 700,00 грн., спортивний костюм вартістю 1300,00 грн., шведку білу вартістю 200,00 грн., сорочку, білого кольору, вартістю 250 грв., літні футболки у кількості 5 штук вартістю по 200,00 грн. кожна, всього на загальну суму 1000,00 грн., шорти, синього кольору з жовтою смужкою вартістю 250,00 грн., шорти, сіро-зеленого кольору з чорною смужкою вартістю 200 грв., шорти, бордового кольору у чорну клітинку вартістю 300,00 грн., жилет-безрукавка в'язаний вартістю 120,00 грн. Всього на загальну суму: 14 009 грн., або зобов'язати ОСОБА_4 сплатити йому вартість цих речей у сумі 14 009 грн.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути йому, грошові кошти у сумі 2 327 грн., стягнути матеріальну шкоду у розмірі 300 грн. та судові витрати у сумі 495,41 грн.

ОСОБА_4 звернулась із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним, поділ майна, відшкодування матеріальної шкоди, в якому після неодноразових уточнень, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2: кошти, витрачені на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 93394 грн.; автомобіль ВАЗ-21104, зеленого кольору, 2006 року випуску, вартістю 67781 грн.; люстру вартістю 1399.40 грн. та кондиціонер вартістю 2500,00 грн.

Стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на її користь кошти в розмірі 82537,60 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, на її користь судовий збір - 827 грн., судовий збір у розмірі 113,40 грн., витрати на проведення експертиз 980 грн. та 400 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, витребування майна та відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 майно, а саме:

Холодильник марки «Еlесtrоlux» модель ENB 38400 W,

Мікрохвильову піч марки «SAMSUNG », модель СЕ 2738 NR,

Пральну машину «LG»,

Телевізор «Soni» модель 2180,

Пилосос «РНILIPS»

М'які меблі: диван і два крісла, матеріал - велюр, бежево-пісочного кольору,

Грошові кошти на депозитних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме:

депозитний вклад - № рахуноку НОМЕР_1 від 28.03.2011 року на суму 3500,00 доларів США;

депозитний вклад - № рахунку НОМЕР_2 від 28.03.2011 року на суму 400,00 Євро.

Розділено майно - грошові кошти що знаходилися на депозитних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме:

- депозитний вклад - № рахунку НОМЕР_1 від 28.03.2011 року на суму 3500,00 доларів США, що по курсу НБУ становить 27 975,50 грн.;

- депозитний вклад - № рахунку НОМЕР_2 від 28.03.2011 року на суму 400,00 Євро, що по курсу НБУ становить 4214,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 в рахунок компенсації 1/ 2 частки коштів ,що знаходилися на депозитних рахунках на користь ОСОБА_2 - 16095 грн. 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 160 грн. 95 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном, поділ майна, відшкодування матеріальної шкоди задовільнено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 кондиціонер вартістю 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1250 грн. - вартість 1/ 2 частини майна та сплачений нею судовий збір у розмірі 12 грн. 50 коп., а всього 1262 грн. 50 коп.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в наступних частинах:

- розділення майна - грошових коштів що знаходилися на депозитних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме:

- депозитний вклад - № рахунку НОМЕР_1 від 28 03 2011 року на суму 3500,00 доларів США, що по курсу НБУ становить 27 975,50 грн.;

- депозитний вклад - № рахунку НОМЕР_2 від 28 03 2011 року на суму 400,00 Євро, що по курсу НБУ становить 4214,86 грн.

- стягнення з ОСОБА_4 в рахунок компенсації 1/ 2 частки коштів, що знаходилися на депозитних рахунках на користь ОСОБА_2 - 16095 грн. 18 коп.

- стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 160 грн. 95 коп.

Задовольнити її позовні вимоги в частині:

визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 коштів, витрачених на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 93394 грн.; автомобіля ВАЗ-21104, зеленого кольору, 2006 року випуску, вартістю 67781 грн.

Стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на її користь кошти в розмірі 80587,90 грн. в рахунок компенсації ? частки коштів, витрачених на ремонт, та вартості автомобіля.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, на її користь судовий збір - 805 грн. 90 коп., судовий збір за подання заяви про забезпечення доказівву розмірі 113,40 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 980 грн. та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 400 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначила, що висновок суду першої інстанції про необхідність розділення депозитних рахунків є хибним, оскільки кошти з цих рахунків були зняті в період, коли вона з позивачем знаходилась в шлюбі.

Висновок суду першої інстанції про те, що відсутні докази вартості поліпшення квартири за рахунок ремонту, за чий кошт вона була відремонтована, які були затрати на купівлю будівельного матеріалу та витрати на виконання ремонтних робіт є хибним, оскільки документи, що підтверджують вказані факти залишились у ОСОБА_2, проте в суді були допитані свідки, які підтвердили вказані обставини, а судом не надано належної оцінки вказаним поясненням.

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 без її згоди, самовільно продав належний їм на підставі спільної сумісної власності автомобіль, а кошти забрав собі. Доказів передачі їй половини вартості автомобіля ОСОБА_2 не надав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі 03 березня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 27 березня 2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

За період шлюбу сторони набули спільне майно (автомобіль, побутову техніку, особисті речі тощо), зробили ремонт квартири АДРЕСА_1, відкрили депозитні рахунки.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з вимог ст.69,71 СК України та доказів, наданих сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є заробітна плата, пенсія, стипендія інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Сторонами не оспорюється вся маса майна, яке було ними придбане за період шлюбу, проте ОСОБА_4 не згодна з його розподілом та визначенням розміру компенсації.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що висновок суду першої інстанції про необхідність розділення депозитних рахунків є хибним, оскільки кошти з цих рахунків були зняті в період, коли вона з позивачем знаходилась в шлюбі.

Колегія суддів не може прийняти до уваги вказаний довід апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до виписки з особового рахунку (а.с.72-83, том № 1), наданої ПАТ КБ " Приват Банк" станом на 11.02.2013 року, на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «Приват Банк» в період шлюбу з ОСОБА_2 були відкриті рахунки, а саме:

-депозитний вклад SAMDW № НОМЕР_3, рахунок № НОМЕР_1 від 28.03.2011 року на суму 3500,00 доларів США;

-депозитний вклад SAMDW № НОМЕР_4, рахунок НОМЕР_2 від 28.03.2012 року на суму 400,00 Євро.

Вказані депозитні вклади були закриті ОСОБА_4 17.12.2012 року, кошти з рахунків зняті.

Як убачається із мотивувальної частини рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.03.2013 року, яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 17.11.2012 року, ОСОБА_4 забрала речі з квартири, та з цього часу сторони мешкають окремо.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо необхідності розподілу грошових коштів, що знаходились на депозитних рахунках є обґрунтованим, оскільки вказані кошти були зняті ОСОБА_4 після фактично припинених шлюбних відносин між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про те, що відсутні докази вартості поліпшення квартири за рахунок ремонту, за чий кошт вона була відремонтована, які були затрати на купівлю будівельного матеріалу та витрати на виконання ремонтних робіт є хибним, оскільки документи, що підтверджують вказані факти залишились у ОСОБА_2, проте в суді були допитані свідки, які підтвердили вказані обставини, а судом не надано належної оцінки вказаним поясненням не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 допустимих та достовірних доказів вартості поліпшення квартири за рахунок проведення ремонту, за чиї кошти такий ремонт проводився, які були затрати на купівлю будівельного матеріалу та витрати на виконання ремонтних робіт, тощо, суду не надала, а висновок судово - будівельної технічної експертизи № 141 від 05 08 2013 року (а.с.167- 169, том № 1) про ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 не може свідчити про те, що у вказаній квартирі проводились ремонтні роботи по поліпшенню її стану.

Крім того, допитана в суді першої інстанції в якості експерта ОСОБА_5 пояснила, що при проведені судово - будівельної технічної експертизи об'єкт нерухомого майна не обстежувала.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 без її згоди, самовільно продав належний їм на підставі спільної сумісної власності автомобіль, а кошти забрав собі, доказів передачі їй половини вартості автомобіля ОСОБА_2 не надав, оскільки на момент зняття з обліку 16.11.2012 року, та передачі вказаного автомобіля в комісійний магазин сторони перебували у шлюбних відносинах, як зазначено вище шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 17.11.2012 року.

Інші доводи, що наведені у апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, встановлено, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: