У х в а л а

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Давид» до завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської Валентини Вікторівни, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_6, про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Давид» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Давид» (далі - ТОВ «Фірма «Давид») звернулося до суду з позовом до завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом.

Позовні вимоги товариство мотивувало тим, що державним нотаріусом Журавською В.В. безпідставно та незаконно, з порушенням вимог ст. ст. 4, 5, 7 Закону України «Про нотаріат», ч. 5 ст. 147, ч. 2 ст. 148 ЦК України,

ч. 2 ст. 55 Закону України «Про господарські товариства», видані відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5 свідоцтва про право власності і про право на спадщину за законом, після смерті спадкодавця ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та який за життя був учасником ТОВ «Фірма «Давид» і приватного підприємства «Мрія-С» (далі - ПП «Мрія-С»).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «Фірма «Давид» відмовлено.

Стягнуто із ТОВ «Фірма «Давид» на користь ОСОБА_4 судові витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 4 268 грн 40 коп.

У касаційній скарзі ТОВ «Фірма «Давид» просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню в частині вирішення питання щодо стягнення судових витрат (витрат на правову допомогу), в іншій частині касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення в частині вирішення питання щодо стягнення судових витрат (витрат на правову допомогу) зазначеним вимогам закону не відповідають.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності та недоведеності вимог позивача, оскільки відсутні докази неправомірності дій нотаріуса та незаконності виданих ним свідоцтв.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2009_12_18/pravo1/VS090827.html?pravo=1>, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси

(ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605585/ed_2015_02_07/pravo1/T342500.html?pravo=1> право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

Згідно зі ст. ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2011_11_02/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 4 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1760/ed_2011_11_02/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який був учасником ТОВ «Фірма «Давид» та ПП «Мрія-С».

За заявами спадкоємців ОСОБА_7: ОСОБА_4, дружини померлого, та ОСОБА_5, доньки померлого, Броварською міською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 527/2010.

На запит нотаріуса державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Згодою В.В. 25 січня 2011 року надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у якому зазначено, що станом на 25 січня 2011 року засновниками ТОВ «Фірма «Давид» є ОСОБА_6, розмір внеску до статутного фонду товариства якої становить 18 368 грн, та ОСОБА_7, розмір внеску якого до статутного фонду товариства становить 73 472 грн.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3425-12>» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Права правонаступників (спадкоємців) померлого учасника товариства з обмеженою відповідальністю регулюються нормами цивільного законодавства (ст. ст. 147 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843178/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 148 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843179/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>), Законом України «Про господарські товариства» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_07/pravo1/T157600.html?pravo=1> та положеннями статуту товариства.

Частиною 5 ст. 147 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843178/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено перехід до спадкоємця фізичної особи - учасника товариства з обмеженою відповідальністю, частки учасника (спадкодавця) у статутному капіталі, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки зі спадкоємцями учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень ст. 148 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843179/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843179/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, спадкоємець, як і учасник, який вийшов із товариства, набуває право одержати вартість частини майна, пропорційно частці у статутному капіталі. За домовленістю між спадкоємцем (учасником) та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 145 ЦК України до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить розподіл прибутку та збитків товариства.

Статтею 54 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до

12 місяців з дня виходу.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Статтею 55 Закону України «Про господарські товариства» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_365/ed_2015_04_07/pravo1/T157600.html?pravo=1> визначено, що при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку зі смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.

При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника.

Пунктом 30

постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2008_10_24/pravo1/VS080448.html?pravo=1> судам роз'яснено, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства.

У випадку неврегульованості в установчих документах, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Відповідно до ч. 5 ст. 147 ЦК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843178/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> України аналогічно визначається вартість частини майна ТОВ (ТДВ), яка підлягає видачі або виплаті правонаступнику юридичної особи - учасника товариства, або спадкоємцю фізичної особи -учасника у випадку відмови правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмови у прийнятті до товариства. Її вартість визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника (ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_365/ed_2015_04_07/pravo1/T157600.html?pravo=1>).

Отже, існує законодавчо визначений порядок переходу до спадкоємця фізичної особи - учасника товариства з обмеженою відповідальністю, частки учасника (спадкодавця) у статутному капіталі, його вступу до товариства та виплати грошової компенсації.

Як убачається з матеріалів справи, 1 березня 2011 року державним нотаріусом Журавською В.В. на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за № 1-565, яким посвідчено, що вона є пережившою дружиною ОСОБА_7 і їй належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з: 1) частки у статутному фонді приватного підприємства

«Мрія-С», що становить 2 250 грн, яка належала померлому ОСОБА_7 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області

Згодою В.В.; 2) частки у статутному фонду ТОВ «Фірма «Давид», що становить 73 472 грн, яка належала померлому ОСОБА_7 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Згодою В.В.; вартість майна становить 75 722 грн, вартість Ѕ частки майна становить 37 861 грн.

1 березня 2011 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-566, яким посвідчено, що вона є спадкоємцем 2/3 частки майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовилася донька померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_9, яке складається з:

1) Ѕ частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить

2 250 грн, яка належала померлому ОСОБА_7 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від

25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Згодою В.В.; 2) Ѕ частини частки у статутному фонді ТОВ «Фірма «Давид», що становить 73 472 грн, яка належала померлому ОСОБА_7 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Згодою В.В.; вартість майна становить 37 861 грн, вартість 2/3 часток майна складає 25 240 грн 66 коп.

11 березня 2011 року державним нотаріусом Журавською В.В. на ім'я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-688, яким посвідчено, що вона є спадкоємцем 1/3 частки майна, що складається з: 1) Ѕ частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», яка становить 2 250 грн, що належала померлому ОСОБА_7 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Згодою В.В.; 2) Ѕ частини частки у статутному фонді ТОВ «Фірма «Давид», що становить 73 472 грн, яка належала померлому ОСОБА_7 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області

Згодою В.В.; вартість майна становить 37 861 грн, вартість 1/3 часток майна складає 12 620 грн 33 коп.

Вказані свідоцтва видані державним нотаріусом на підставі інформації про розмір частки у статутному фонді спадкодавця ОСОБА_7, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка згідно із положеннями Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» є достовірним доказом оплати ОСОБА_7 внеску до статутного капіталу ТОВ «Фірма «Давид» у розмірі 73 472 грн.

При цьому відомостей про те, що між сторонами вирішувалося питання щодо вступу спадкоємців до товариства, порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства, яку мають право отримати, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як правонаступники (спадкоємеці) учасника товариства, матеріали справи не містять.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність позовних вимог є законними й обґрунтованими. Суди дійшли таких висновків на підставі встановлених у справі обставин. Висновки судів ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Правильно судами зазначалося й про те, що обставини законності видачі нотаріусом оспорюваних свідоцтв були предметом розгляду у справі за позовом ТОВ «Фірма «Давид» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -завідувач Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавська В.В., про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, та ухваленим у вказаній справі рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2012 року, яке ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 червня 2012 року було залишено без змін, встановлено, що державним нотаріусом під час видачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 свідоцтв про право власності та про право на спадщину за законом було витребувано та перевірено відповідні документи щодо належності майна померлому ОСОБА_7 та щодо його вартості, а саме - щодо розміру частки померлого ОСОБА_7 у статутному капіталі ТОВ «Фірма «Давид», а відтак, в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді справи за позовом ТОВ «Фірма «Давид» до завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В., ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі ТОВ «Фірма «Давид» доводи на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій в частині вирішення вимог про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом відповідають вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягають залишенню без змін.

Однак не можна погодитися із судовими рішеннями в частині вирішення питання щодо відшкодування ОСОБА_4 витрат на правову допомогу.

Стягуючи на користь відповідача із ТОВ «Фірма «Давид» 4 628 грн

40 коп., суди як першої так і апеляційної інстанцій виходили із того, що такі витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця у галузі права і вони підтверджені документально.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1853/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За правилами чч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1849/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1> витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1808/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1>ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1817/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1> правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права, і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_5/ed_2011_12_20/pravo1/T114191.html?pravo=1> розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати

40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_32/ed_2015_02_07/pravo1/T125076.html?pravo=1>) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1768/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 46 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1806/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 56 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1817/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2011_12_20/pravo1/T114191.html?pravo=1>».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1844/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, ст. ст. 84 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1849/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>,88 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1853/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 89 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1854/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули, не перевірили, чи була допущена у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 56 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1817/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, до участі у справі особа, яка надавала правову допомогу відповідачу ОСОБА_4, а також наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу і їх розрахунк.,

З огляду на викладене, не є обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанції про стягнення вищевказаних витрат та в силу вимог

ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення, у частині вирішення вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, підлягають скасуванню із передачею справи в цій частині на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Давид» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

25 травня 2015 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення судових витрат (правової допомоги).

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Давид» до завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської Валентини Вікторівни, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_6, про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом у частині вирішення вимог про стягнення судових витрат (правової допомоги) передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова