Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/434/15 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Кримської О.М.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в позові посилається на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.03.1989 року. Під час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки MERCEDES-BENZ 1994року випуску, модель: 1422L, та автомобіль ЗАЗ, модель 11024, 1994 року випуску. Вказане майно є спільною власністю подружжя, в даний час вона бажає виділити свою частину у спільному майні, і так як автомобіль є неподільною річчю, просить суд виділити їй автомобіль ЗАЗ вартістю 8870грн, а відповідачу автомобіль MERCEDES-BENZ вартістю 151240грн, і стягнути на її користь з відповідача різницю у вартості автомобіля MERCEDES-BENZ в розмірі 71185грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив із того, що в межах процедури примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 76739 грн, накладено арешт на вищезазначені автомобілі. У разі вибуття з власності ОСОБА_4 вказаних автомобілей ОСОБА_5 буде обмежений у своїх правах на відшкодування суми боргу, тому у випадку їх поділу зупинить виконання рішення суду, що віднесено виключно до повноважень відповідних посадових осіб державної виконвчої служби. За таких обставин позивач повинна звернутися до суду з позовом відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» про визнання права власності на це майно і про зняття його з арешту.

З таким висновком суду не можн погодитись з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі з 18.03.1989 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Вільнянського Ради народних депутатів, актовий запис № 47 ( а.с. 16).

За час перебування у шлюбі сторони придбали транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES-BENZ 1994року випуску, модель: 1422L, державний номер НОМЕР_1 та автомобіль ЗАЗ, модель 11024, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_2, які зареєстровані за ОСОБА_4 ( а.с. 5).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом також встановлено, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.12.2009 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 76739 грн. 26.05.2010 року при виконанні цього рішення відділом ДВС Вільнянського РУЮ був накладений арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ 1994року випуску, модель: 1422L, д.н.НОМЕР_1 ( а.с. 53-55)

Частиною 1 статті 73 СК України встановлено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладене лише на його особисте майно і на частку в праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У порушення ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України районний суд зазначених вимог закону, Пленуму та обставин справи не врахував; не мотивував, якою нормою матеріального права керувався при вирішенні спору; не з'ясував вартість спірного майна та не визначив частки сторін у спірному майні; не визначився з порядком поділу спірного майна, зазначаючи в своєму рішенні про те, що на вищезазначені транспортні засоби накладено арешт; не взяв до уваги те, що спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя та стягнення за зобов'язаннями одного подружжя може бути накладене лише на його особисте майно і на частку в праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі, тому спірне майно може бути поділене між сторонами лише з урахуванням того, що на автомобіль MERCEDES-BENZ накладено арешт у межах провадження в цивільній справі відносно відповідача.

За таких обставин районий суд дійшов помилкового висновку про відмову в позові в поділу автомобіля MERCEDES-BENZ та автомобіля ЗАЗ,

Враховуючи викладене, рішення суду не може вважатись законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, а аргументи апеляційної скарги найшли своє підтвердження.

Статтею 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Неподільні речі присуджуються одному подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як вбачається з матеріалів справи вартість майна, що придбано під час перебування у шлюі складає автомобіль MERCEDES-BENZ - 151240 грн, автомобіль ЗАЗА - 8870 грн (а.с.6, а.с. 11). З яких позивач має право на 1/2 частку, що складає 80.055 грн ( 151240+ 8.870=160.110:2=80.055 грн.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує про виділення йому автомобіля MERCEDES-BENZ, а позивачу ЗАЗ з виплатою ним різниці вартості автомобілів, що підлягають поділу, що складає 71.185 гривень ( 151.240:2=75.620; 8870:2=4.435; 75.620-4.435=71.185), що не суперечить ст. 71 СК України.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України колегія суддів присуджує на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розгляду задоволених позовних вимог в розмірі 711 грн. 85 коп та 400 грн. вартості експертного висновку ( а.с. 1-2 а.с. 150), а всього 1111.85 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2014 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

.

Виділити та визнати право власності за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, на легковий транспортний засіб, на автомобіль марки « ЗАЗ», модель 11024, тип легковий комбі. випуску 1994 року, колір синій, ідентифікаційний номер шасі ( кузов, рама, коляска) : ( VIN) НОМЕР_6,об"єм двигуна 1091 куб.см., державний реєстраційний номер № НОМЕР_2, вартістю 8.870 гривень.

Виділити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4, вантажний фургон ізотермічний, марки «MERCEDES-BENZ» 1994року випуску, модель: 1422L ідентифікаційний ( YIN) номер асі НОМЕР_7, з об"ємом дизельного двигуна 11309, номер двигуна НОМЕР_5, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, вартістю 151.240 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_3 різницю вартості автомобілів у розмірі 71.185 гривень, а також судові витрати в розмірі- 1111.гривен 85 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: