АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 686/1394/14-ц
Провадження № 22-ц/792/14/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С.. Грох Л.М.

при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, представника відповідача - Житлово-експлуатаційної контори № 2 Шинкарчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/1394/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_7, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9, їх представника ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 4 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, діючих в інтересах малолітньої ОСОБА_8, Житлово-експлуатаційної контори № 2 м.Хмельницького про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, вказував, що є власником квартири АДРЕСА_1. 14 серпня 2013 року, у зв'язку з протіканням води у квартирі № 8, поверхом вище, викликав слюсара-сантехніка ЖЕК № 2. Однак, відповідач ОСОБА_4, який проживає у вказаній квартирі, не дав дозволу на перевірку стану сантехніки і встановлення причин протікання. 23 серпня 2013 року у квартирі № 8 внаслідок прориву перехідника до центрального крана подачі холодної води сталось залиття його квартири № 2. Факт залиття і його причини підтверджуються актом комісії Житлово-експлуатаційної контори № 2 м. Хмельницький від 28 серпня 2013 року. Позивач вказував, що внаслідок залиття мешкати у квартирі було неможливо, квартира потребувала негайного ремонту. В добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати шкоду. Тому у зв'язку з необхідністю виконання ремонтних робіт 16 вересня 2013 року уклав з ФОП ОСОБА_11 договір підряду. За договором вартість робіт склала 5425 грн. Також, для ремонту були закуплені матеріали на суму 3407 грн. 50 коп. Отже, у вересні - жовтні 2013 року у квартирі були проведені ремонтні роботи за власний рахунок. Вказані події призвели до негативних емоцій та переживань з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Були вимушені змінити звичний спосіб життя, а також виникла необхідність у докладанні додаткових _____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Порозова І.Ю. провадження № 22-ц/792/14/15

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 30, 34

зусиль в організацію життя. Крім того, позивач зазначав, що у зв'язку з ремонтними роботами, його донька ОСОБА_13 у вересні 2014 року змушена була проживати у бабусі. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8832 грн. 50 коп., що складає вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт, оздоблення пошкодженої квартири, моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20 травня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_7, Житлово-експлуатаційну контору № 2 м.Хмельницький.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, солідарно на користь ОСОБА_2 8832 грн. 50 коп. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та по 95 грн. 37 коп. судових витрат з кожного. В позові до Житлово-експлуатаційної контори № 2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_7, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9, їх представник ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в позові, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказують, що при вирішенні спору суд невірно взяв до уваги пояснення позивача та свідка про недопуск відповідачем 14 серпня 2013 року представника ЖЕК до огляду можливого місця протікання. Оскільки порядок доступу до житла передбачений Законом України "Про житлово-комунальні послуги", то представник повинен був діяти відповідно до встановленого порядку, однак не виконав свої обов'язки. Також, вказують, що суд не дослідив і не долучив до матеріалів справи проектну робочу документацію житлового будинку по АДРЕСА_1, дав невірну оцінку показанням свідків. Тому прийшов до безпідставного висновку про переобладнання відповідачами труби водопостачання з врізуванням двох перехідників. Також невірно встановив місце прориву. В апеляційній скарзі апелянти вважають неналежним і недопустимим доказом акт складений комісією Житлово-експлуатаційної контори № 2 від 28 серпня 2013 року. Крім того, апелянти вказують, що розмір матеріальної шкоди не був належним чином встановлений, оскільки позивач не звертався до особи, яка має відповідну кваліфікацію. Також, апелянти не вважають достовірним доказом виконання ремонтних робіт локальний кошторис № 2-1-1 на ремонт квартири від 16 вересня 2013 року та акт приймання виконаних робіт, складені ФОП ОСОБА_11 Крім того, вказують, що суд безпідставно не залучив як співвідповідача ОСОБА_9, яка є співвласником квартири № 8.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні зі слідуючих підстав.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, як суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Неповнолітня ОСОБА_8, законними представниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_7, та ОСОБА_14, є співвласниками кожен по ? квартири АДРЕСА_3, поверхом вище квартири ОСОБА_2

14 серпня 2013 року з причин протікання води в квартиру № 2 з квартири поверхом вище ОСОБА_2 викликав слюсара-сантехніка, однак відповідач в наданні доступу до стояка холодної води для обстеження та встановлення причин підтікання води відмовив.

23 серпня 2013 року внаслідок пориву з'єднання на підключення трубопроводу на вводі холодного водопостачання в квартиру АДРЕСА_3, переобладнання якого було здійснено самовільно мешканцями квартири № 8, мало місце залиття водою квартири позивача, внаслідок чого житлове приміщення останнього потребувало відновлювального ремонту

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями статті 319 ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

За правилами статті 1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що залиття квартири № 2 сталося внаслідок пориву з'єднання на підключення трубопроводу на вводі холодного водопостачання в квартиру АДРЕСА_3, переобладнання якого було здійснено самовільно мешканцями квартири № 8.

При цьому суд першої інстанції правомірно взяв до уваги, що 14 серпня 2013 року при наявності невеликого протікання води в квартиру № 2 з квартири поверхом вище відповідач в наданні доступу для обстеження стояка холодної води та встановлення причин підтікання води працівникам ЖЕКу відмовив, що призвело до не усунення причин протікання води та в послідуючому - 23 серпня 2014 року пориву з'єднання на підключення трубопроводу на вводі холодного водопостачання і затоплення квартири позивача.

Суд правомірно дійшов висновку, що внаслідок цих подій ОСОБА_2 завдано майнової та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги, що вина відповідача в заподіянні шкоди відсутня, а відшкодовувати шкоду позивачу має Житлово-експлуатаційної контори № 2 слід відхилити.

В силу положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обовязкових умов: 1) наявність шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди; 3) причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; 4) вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала обєктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Так в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 пояснив, що під час здійснення ремонту квартири в 1999 році за його проханням працівник ЖЕК № 2 здійснив переобладнання підключення трубопроводу на вводі холодного водопостачання в квартиру № 8. Однак при цьому ніяких документів щодо необхідності та причини такого переобладнання, здійснення даного переобладнання у встановленому законом порядку з офіційним зверненням до ЖЕК № 2, офіційного проведення робіт працівниками ЖЕК №2, проведення оплати таких робіт саме в ЖЕК № 2 до суду не надав. Представник ЖЕК № 2 теж підтвердила відсутність таких документів та взагалі заперечила наявність будь-яких даних щодо офіційного звернення ОСОБА_4 в ЖЕК № 2 щодо проведення переобладнання вводу холодного водопостачання в квартиру № 8.

Крім того, відмова в наданні доступу працівникам ЖЕКу для обстеження стояка холодної води та встановлення причин підтікання води з боку відповідача 14 серпня 2014 року призвела до позбавлення можливості усунути причини підтікання води та в послідуючому до пориву з'єднання на підключення трубопроводу на вводі холодного водопостачання і затоплення квартири позивача.

За таких обставин слід прийти до висновку, що саме на власниках квартири № 8 лежить відповідальність за заподіяння шкоди позивачу внаслідок самовільного переобладнання вводу холодного водопостачання в квартиру № 8, що після пориву з'єднання призвело до затоплення квартири № 2.

Слід також відхилити і посилання апелянта на недопустимість такого доказу як акт залиття квартири з підстав його не підписання відповідачами. Факти залиття квартири позивача та пошкодження даної квартири, про що вказано в даному акті, не заперечуються сторонами, а також знайшли своє підтвердження в показах свідків.

Не впливають на законність рішення суду і твердження апелянта про стягнення, заподіяної шкоди лише з одного з співвласників квартири.

Позивач в силу своїх процесуальних прав заявив позовні вимоги лише до одного з співвласників квартири, які повинні нести в силу ст. 1190 ЦК України солідарну відповідальність перед потерпілим, та визначив відповідачами саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7, як законних представників одного з співвласників квартири № 8. Отже саме дані особи мають відшкодовувати, заподіяну шкоду.

При цьому ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а отже відповідач має право подати регресний позов до іншого співвласника в разі відшкодування шкоди потерпілому.

Не можуть бути взяті також до уваги і твердження апелянтів про недоведеність позивачем розміру, заподіяної йому матеріальної шкоди, оскільки на думку апелянтів, надані позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 договір підряду, підсумкові відомості ресурсів, відомості витрачених ресурсів підрядника, акт приймання виконаних будівельних робіт, локальний кошторис на ремонті роботи не є належними і допустимими доказами розміру заподіяної шкоди.

В суді першої інстанції позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано до суду договір підряду, підсумкові відомості ресурсів, відомості витрачених ресурсів підрядника, акт приймання виконаних будівельних робіт, локальний кошторис на ремонті роботи. Фактичні витрати позивача за даними документами складають 8310 грн. 88 коп.

У відповідності до ст. 57, 58, 60, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач надав до суду письмові докази у вигляді договору підряду та кошторисної документації щодо розміру витрат, які зазнав у зв'язку зі пошкодженням квартири, а також витрати, які він зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Ці докази відповідають вимогам ст. ст. 58, 59 ЦПК України є належними і допустимими, оскільки містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку, встановленому законом.

Відповідач, заперечуючи проти вказаних доказів, в розумінні ст. 60 ЦПК України, інших доказів щодо спростування розміру заподіяння шкоди позивачу до суду не надав, відповідних клопотань про отримання таких доказів в суді не заявляв.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено свої вимоги щодо заподіяння йому матеріальної шкоди затопленням квартири з вини відповідача та розмір цієї шкоди має визначатись з врахуванням наданих позивачем доказів.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не повній мірі взяв до уваги всі обставини справи і надані сторонами докази, чим допустив невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, як вбачається з договору підряду та кошторисної документації, фактичні витрати позивача за вказаними документами складають 8310 грн. 88 коп., а суд першої інстанції визначив розмір шкоди в сумі 8832 грн. 50 коп., що не відповідає наданим письмовим доказам.

Крім того в розмір заподіяної шкоди суд першої інстанції включив також і витрати на ремонт електропроводки та покраску радіаторів опалення, зробивши при цьому висновок про наявність даних пошкоджень на підставі припущень.

Так в акті про залиття квартири від 28 серпня 2013 року про пошкодження електропроводки та радіаторів опалення нічого не зазначено. Інших доказів про наявність таких пошкоджень внаслідок затоплення квартири позивачем до суду надано не було. Проведення даного виду ремонтних робіт само по собі не свідчить про такі пошкодження саме внаслідок залиття квартири.

Як видно з наданих письмових доказів, вартість ремонту електропроводки та покраски радіаторів опалення складає в загальній сумі 257 грн. 84 коп.

З врахуванням викладеного слід прийти до висновку, що вартість ремонту електропроводки та покраски радіаторів опалення не може бути включено до загального розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди та розмір такої матеріальної шкоди відповідно складає 8052 грн. 04 коп. (8310,88-257,84), яка підлягає стягненню з відповідачів.

Крім того у відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_15 в результаті залиття його власної квартири з вини власників квартири, розташованої над його квартирою, завдана моральна шкода, однак, суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди не в повній мірі врахував вимоги розумності й справедливості, характер та обставини заподіяння шкоди позивачу, глибину його фізичних і душевних страждань, послався на пасивну поведінку відповідачів, хоча це є правом відповідачів на захист своїх інтересів, а тому колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшений до 1000 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає зміні зі зменшенням стягнутої у відшкодування матеріальної шкоди суми з 8832 грн. 50 коп. до 8052 грн. 04 коп. та моральної шкоди з 2000 грн. до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_7, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9, їх представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 4 липня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8, солідарно на користь ОСОБА_2, заподіяної матеріальної шкоди в сумі 8832 грн. 50 коп. та моральної шкоди в сумі 2000 грн. змінити, зменшивши розмір відшкодування матеріальної шкоди з 8832 грн. 50 коп. до 8052 грн. 04 коп. та моральної шкоди з 2000 грн. до 1000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко