У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

15 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Попович О.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із уточненим в подальшому позовом.

Посилалась на те, що з 2006 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5, шлюб між ними було зареєстровано 03 квітня 2009 року. Під час проживання з відповідачем однією сім'єю як до реєстрації шлюбу, так і після ними придбано житловий будинок по АДРЕСА_1, а також інше майно (меблі та побутову техніку) на загальну суму на загальну суму 149245 грн. Крім того, за час спільного проживання ними за спільні кошти зроблено капітальний ремонт у житловому будинку, у результаті чого його вартість значно збільшилась, та придбали необхідні речі для проживання в ньому. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від

11 травня 2012 року шлюб між ними розірвано. На даний час відповідач не визнає право спільної сумісної власності подружжя на майна та у добровільному порядку поділ спільного майна здійснити не бажає.

У зв'язку із наведеним після уточнення та доповнення позовних вимог просила встановити факт спільного проживання з

ОСОБА_5 у період із 2006 року до розірвання шлюбу у 2012 році, визнати об'єктами права спільної сумісної власності майно згідно з переліком, провести поділ майна і визнати за ОСОБА_5 право власності на все спільне майно на загальну суму 149245 грн., стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію вартості

1/2 частини майна в розмірі 74622,50 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 липня 2014 року позов задоволено. Встановлено факт проживання сторін однією сім'єю у період із 2006 року до розірвання шлюбу у 2012 році. Визнано об'єктами права спільної сумісної власності сторін будинок та рухоме майно та виділено все майно відповідачу із стягненням із нього на користь позивачки компенсації в розмірі 74622,50 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, апеляційний суд вірно, з дотриманням вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України дійшов висновку про недоведеність позовних вимог у частині позову про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 року, а також у тій частині, що майно, яке ОСОБА_4 просить поділити в судовому порядку, є спільним сумісним майном подружжя.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги стосуються переоцінки доказів у справі та цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М. Коротун

А.В. Маляренко