Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №321/240/15-ц Головуючий у 1 інстанції Мовчан О.Г.
Провадження № 22-ц/778/5428/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що 12 лютого 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №R8В.

Відповідно до умов п.1.1. кредитного договору, банк надає відповідачу кредит у сумі 50 000 грн. зі сплатою 12,0 відсотків річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 12 лютого 2018 року, а відповідач повертає кредиті сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», з яким він ознайомився та погодився.

Свої зобов'язання за Кредитним договором перед відповідачем Банк виконав в повному обсязі, надавши кредит в сумі 50 000 грн.

Відповідач в порушення умов ерудитного договору свої зобов'язання перед банком не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, комісією та пені, яка згідно уточнених позовних вимог станом на 16 квітня 2015 року складає 85 173,53 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 11 510,35 грн.; простроченої заборгованості по сплаті процентів - 3 932,08 грн.; простроченої заборгованості по сплаті комісії - 7 820,17 грн.; строкової заборгованості по сплаті процентів - 80,99 грн.; строкової заборгованості про кредиту - 37 755,79 грн.; пеня за несвоєчасну плату процентів - 2 363,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення основного боргу - 10 601,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення комісії - 5 576,36 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення по сплаті процентів - 38,85 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення повернення кредиту - 174,27 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення повернення комісії - 91,67 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення сплати процентів - 759,81 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення повернення кредитів - 2 764,56 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення повернення комісій - 1 703,41 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «ВТБ Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_3 на їх користь суму заборгованості за Кредитним договором №R8В від 12.02.2014 року у розмірі 85 173,53 грн., та судовий збір в розмірі 851,74 грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості за кредитним договором №R8В від 12.02.2014 року у розмірі 85 173,53 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 11 510,35 грн.; простроченої заборгованості по сплаті процентів - 3 932,08 грн.; простроченої заборгованості по сплаті комісії - 7 820,17 грн.; строкової заборгованості по сплаті процентів - 80,99 грн.; строкової заборгованості про кредиту - 37 755,79 грн.; пеня за несвоєчасну плату процентів - 2 363,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення основного боргу - 10 601,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення комісії - 5 576,36 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення по сплаті процентів - 38,85 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення повернення кредиту - 174,27 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення повернення комісії - 91,67 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення сплати процентів - 759,81 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення повернення кредитів - 2 764,56 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення повернення комісій - 1 703,41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» судовий збір в розмірі 851,74 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити. Відмовити в частині стягнення з нього на користь Банку пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 2 363,61 грн, несвоєчасне повернення основного боргу 10 601,61 грн., та несвоєчасне повернення комісії в розмірі 5 576,36 грн., а всього в сумі 18 541,58 грн. Зменшити розмір стягуваного судового збору на користь ПАТ «ВТББанк» на суму 185,42 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, судом встановлено і підтверджується дослідженими в судовому засіданні і наявними в матеріалах справи доказами, що 12 лютого 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № R8В, відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №15714 від 12 лютого 2014 року строком до 12 лютого 2018 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом (а.с. 10-14).

Відповідно до 4.1 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Згідно з п.п. 4.2, 4.3 кредитного договору, спосіб повернення кредиту - щомісячно, а саме: 12 числа кожного місяця, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69% від початкової суми кредиту.

Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з поверненням кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодаведь має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Таким чином, станом на 16 квітня 2015 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 85 173,53 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 11 510,35 грн.; простроченої заборгованості по сплаті процентів - 3 932,08 грн.; простроченої заборгованості по сплаті комісії - 7 820,17 грн.; строкової заборгованості по сплаті процентів - 80,99 грн.; строкової заборгованості про кредиту - 37 755,79 грн.; пеня за несвоєчасну плату процентів - 2 363,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення основного боргу - 10 601,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення комісії - 5 576,36 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення по сплаті процентів - 38,85 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення повернення кредиту - 174,27 грн.; 3 проценти річних за весь час прострочення повернення комісії - 91,67 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення сплати процентів - 759,81 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення повернення кредитів - 2 764,56 грн.; інфляційні витрати за весь час прострочення повернення комісій - 1 703,41 грн.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Банк звертався до ОСОБА_3 з листом-вимогою про погашення заборгованості, однак відповідач ніяких дій щодо погашення заборгованості по кредиту не вчинив.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Доводи апелянта про наявність підстав для зменшення суми пені на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи зі слідуючого.

Підписуючи кредитний договір, позичальник ОСОБА_3 погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, неустойки у разі прострочення виконання зобов'язання, в строки встановлені цим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтями 6 та 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір між сторонами укладений в письмовий формі. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, відсоткова ставка, порядок плати за кредит, порядок зміни та припинення договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, а тому посилання апелянта про значний розмір пені, який є не співрозмірним із розміром основного боргу не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: