Справа №2-839/11
Провадження №6/463/88/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення виконання судового рішення від 11 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11.07.2011р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області позов у вищезгаданій справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 16 490 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. завданої моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Представник позивача у справі звернувся до суду з заявою про забезпечення виконання судового рішення шляхом накладення арешту на належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль Mersedes-Benz VITO 110 (2003), білого кольору, № дв. 2190 № кузова WDF2600, д.н.з. НОМЕР_1. Мотивує тим, що в процесі примусового виконання боржник не виконує судового рішення добровільно, внаслідок чого були проведені виконавчі дії із звернення стягнення на майно боржника, який на праві приватної власності володіє згаданим автомобілем. Однак, незважаючи на наявність боргу, вказаний транспортний засіб не було вилучено у боржника для подальшої реалізації на прилюдних торгах, а останній умисними діями створює перешкоду для такої реалізації. Внаслідок цього, існують ризики відчуження транспортного засобу третім особам, і з метою запобігти вказаним ризикам, просить в порядку забезпечення виконання рішення суду накласти арешт на автомобіль.

В судове засідання позивач не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, що не створює перешкод для розгляду заяви.

Відповідач, а також його повноважний представник проти обґрунтованості заяви заперечили, оскільки арешт на автомобіль накладений державним виконавцем. Ризики відчуження автомобіля в такому випадку відсутні. Просять в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, представлені для огляду в судовому засіданні, суд вважає заяву представника позивача такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 217 ЦПК України, в порядку якої подана заява, Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до розяснень, які наведені в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», за правилами цієї статті суд, який ухвалив рішення, не звернуте до негайного виконання, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити його виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішення, за правилами забезпечення позову, встановленими статтями 151 153 ЦПК України. Проте таке забезпечення виконання рішення підлягає застосуванню лише після набрання ним законної сили.

Конструкція статті 217 ЦПК України, яка визначає її юридичну суть, а також зміст розяснень до неї зводиться до того, що питання про забезпечення виконання рішення суду розглядається виключно під час вирішення спору по суті, тобто під час ухвалення судового рішення, про що обовязково однією із сторін повинно бути заявлене відповідне клопотання. Вирішення даного питання після ухвалення рішення законодавець виключає, а в своїх розясненнях ВСУ наголошує, що після набрання рішенням законної сили таке забезпечення лише підлягає застосуванню.

Оскільки в даній справі клопотання про забезпечення виконання рішення суду подано після його ухвалення та набрання ним законної сили, заява відповідача не підлягає задоволенню.

Серед іншого враховується, що арешт, який просить накласти представник позивача, згідно оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження є накладений державним виконавцем, внаслідок чого не може існувати будь-яких ризиків, про які згадує представник позивача.

На підставі наведеного та керуючи ст. ст. 210, 217 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення виконання судового рішення від 11 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, шляхом накладення арешту на автомобіль відмовити.

Суддя: Леньо С. І.