АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2341/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк», Банк) про визнання кредитного договору недійсним в частині можливості банку односторонньо змінювати процентну ставку по кредиту, внесення змін до кредитного договору, встановивши фіксовану початкову процентну ставку, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся з вказаним позовом до ПАТ «Ідея Банк» посилаючись на те, що 16.02.2012 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір відповідно до якого позивач отримав споживчий кредит у сумі 149 658 грн. 76 коп. строком на 84 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,9900% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу. Позивач з моменту укладення договору щомісячно погашав кредитну заборгованість.

26.05.2014 року позивач отримав від Банку листа, в якому повідомлялось, що Правлінням банку прийнято рішення в односторонньому порядку підвищити процентну ставку по кредитному договору до розміру 22,59% річних. У відповідь на вказаний лист позивач направив банку відмову від підвищення банком процентної ставки, та просив надати обгрунтування. Проте, відповіді не отримав.

09.07.2015 року ОСОБА_6 отримав від відповідача лист, в якому повідомлялося, що Правлінням банку прийнято рішення в односторонньому порядку підвищити процентну ставку по кредитному договору до розміру 30,00% річних.

Позивач вважає, що оскільки він не погодився на зміну відповідачем в односторонньому порядку процентної ставки по кредитному договору, про що письмово повідомив банк, і так як сторонами даного договору не було підписано жодних додаткових угод про зміну процентної ставки, то дії банку по підвищенню відсоткової ставки та сама її зміна в односторонньому порядку є неправомірними.

Вважаючи дії Банка незаконними ОСОБА_6 просив суд визнати кредитний договір недійсним в частині, що стосується можливості банку в будь-який спосіб односторонньо змінювати процентну ставку по кредиту, а саме п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 частини 2 кредитного договору №910.13278 від 16.02.2012 року та внести зміни до кредитного договору №910.13278 від 16.02.2012 року, а саме в п. 4 ч. 2 - встановити фіксовану початкову відсоткову ставку в розмірі 17,9900%. Визнати незаконними дії банку щодо нарахування платежів по збільшеній процентній ставці та зобовязати банк перерахувати суму заборгованості за початковою процентною ставкою, а саме в розмірі 17,9900%. Зобовязати банк перерахувати суму всіх сплачених платежів за початковою процентною ставкою відповідно до договору в розмірі 17,9900% та зобовязати банк зарахувати на погашення тіла кредиту по кредитному договору різницю між сумою платежів, зарахованих банком на погашення відсотків по зміненим процентним ставкам і перерахованою сумою сплачених відсотків за початковою процентною ставкою в розмірі 17,9900%.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. При цьому вказує, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, про що свідчить його підписання. В тому числі з умовами зміни відсоткової ставки за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 910.13278, згідно умов якого Банк надає позичальнику кредит і сумі 149 658 грн. 76 коп. терміном на 84 місяці зі сплатою 17,9900% за користування ним.

Для забезпечення виконаня зобовязань за кредитним договором № 910.13278 від 16.02.2012 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 910.13278 відповідно до якого заставодавець передав у заставу Банку автомобіль КІА Soul, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Листом від 17.04.2014 року за № 16.1-05/40646 Банк повідомив ОСОБА_6 про те, що згідно Рішення Правління ПАТ «Ідея Банк» № 02/04-3 від 02 квітня 2014 року загальна ставка за користування кредитними коштами буде складати 22,59%.

У відповіді на вказаний лист ОСОБА_6 повідомив про свою незгоду з таким рішенням Правління банку.

Листом від 12.05.2015 року за № 06.2/58458 позивача було поставлено до відома про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом до 30 % у відповідності з рішенням Правління ПАТ «Ідея Банк» від 08 травня 2015 року. У відповідь позивач знову надіслав Банку відмову від підвищення відсоткової ставки за кредитним договором.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4, 5, 7 розділу 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 3,6200% (Маржу Банку). Банк може в будь-який момент за рішенням Правління Банку визначити змінну частину процентної ставки нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до п. 2 розділу 2 цього договору на основі зміни ключових ринкових показників. Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 14,3700%, що разом з Маржою Банку разом складає 17,9900%. Банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надає позичальникові новий графік щомісячних платежівлистом або на електронну пошту без внесення змін (доповнень) до договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Повідомлення проз міну розміру процентної ставки стає невідємною частиною цього договору. Максимальний розмір збільшення процентної ставки може становити не більше ніж 40% річних.

Таким чином з умов договору вбачається, що ним передбачена річна змінювана процентна ставка.

В п. 6 кредитного договору позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризикт, які випливають з змінної частини ставки за весь періодкредитування і погоджується на ці ризики.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Як вбачається з оспорюваного договору, сторони даного договору погодили змінний тип процентної ставки, а також порядок її визначення, що не суперечить ст. 1056-1 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Будь-яких порушень Банком у виконанні зобов'язань по вказаному договору не встановлено.

За таких обставин посилання апелянта на заборону підвищення процентної ставки та обов'язковість укладення додаткового договору про зміну процентної ставки є безпідставними і суперечать умовам договору.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Також ч.3 цієї статті передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був підписаний обома сторонами, відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали, підпис позивача на договорі свідчить про його згоду на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в договорі.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже відсутні будь-які підстави для визнання цього договору недійсним.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :