АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Рейнарт І.М.

при секретарі Хоменку О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови правління Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про визнання недійсним договору, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 760/8264/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11046/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бобровник О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк» в якому просив визнати договір №00321789 від 16.01.2015 року укладений між сторонами недійсним, як такий, що підписаний під впливом обману і насильства відповідно до ст. 231 ЦК України; зобов'язати ПАТ «Платинум Банк» повернути ОСОБА_1 кошти вкладу із каси банку в сумі 42097,03 грн.; зобов'язати ПАТ «Платинум Банк» відшкодувати ОСОБА_1 за розлад здоров'я та тяганину, приниження гідності, а саме: за заподіяну матеріальну шкоду - 42097,03 грн. та за моральну шкоду - 5000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 квітня 2015 р. в нього закінчився строк його вкладу у «Фінбанку». Гроші йому повернуто не було а рекомендовано переоформити свій вклад з ПАТ «Платинумбанк».

16.01.2015 року позивач уклав з ПАТ «Платинум Банк» строковий договір №00321789, строком на 186 днів, під 25% річних.

14.04.2015 року закінчився строк вкладу позивача в банку, однак суму вкладу йому повернуто не було. Також позивач зазначав, що при поверненні йому відсотків за вкладом, сума відсотків була повернута позивачу не в повному обсязі. Вважав умови укладеного з банком договору антигуманними, а також такими, що носять диктаторських характер.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове про визнання договору одностороннім, насильницьким, обманним, нікчемним і недійсним, що виник по зговору керівників 2-х банків «Платинум Банк» та «ФінБанк»; зобов'язання «Платинум Банку» відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 42 097,03 грн. та 446 грн., моральну у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт послався на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення без розуміння обставин справи, вважав оскаржуваний правочин насильницьким, одностороннім, що згідно ч.1 ст. 203, ст. 315 ЦК України означає, що він не дійсний, проте, на його думку, суд першої інстанції незаконно не визнав його недійсним.

Особи, які приймають участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання у відсутності учасників процесу.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що 16.01.2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Платинум Банк» договір банківського вкладу «Строковий» №00321789, строком до 20.07.2015 року, під 25% річних. (а.с.4)

16.01.2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Платинум Банк» договір банківського рахунку для фізичних осіб НОМЕР_1 для обслуговування депозитних коштів. (а.с.8-9)

Згідно квитанції про відомості по депозитному договору ОСОБА_1, станом на 16.01.2015 року на його рахунку знаходиться 42 097,03 грн. (а.с.10)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходив з того, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, проте жодна з обставин, на які посилався позивач при зверненні до суду, доведена не була.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції винесено рішення без розуміння обставин справи, оскільки не було враховано, що оскаржуваний правочин є насильницьким та одностороннім, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ч.1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено обставин на які він посилається, не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження введення його в оману чи застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку відповідача під час укладання оспорюваного правочину, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Колегія суддів також враховує, що на момент розгляду справи та винесення рішення судом першої інстанції 14 липня 2015 року, строк дії договору депозитного вкладу, який позивач просить визнати недійсним оскільки йому не повертають кошти, ще не закінчився (дата повернення вкладу 20.07.2015 року, згідно п. 2.2 Договору).

Жодних звернень до відповідача з вимогою про дострокове повернення депозитних коштів, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді