Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Попович О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 2012 року між цим банком та ОСОБА_3 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої останнім отримано 7 775 грн 19 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами, які мають бути внесені із 01 до 25 числа кожного місяця. У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним договором станом на 30 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 12 572 грн 19 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 4 699 грн 01 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 643 грн 11 коп. та 7 230 грн 07 коп. - штраф згідно з п. 2.2 генеральної угоди. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 572 грн 19 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 12 572 грн 19 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково і стягнути з нього на користь позивача 2 439 грн 72 коп. заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Судом установлено, що 29 жовтня 2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої останнім отримано 7 775 грн 19 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно зі змістом вищевказаної генеральної угоди, підписуючи її, відповідач погодився, що ця генеральна угода разом зі запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» умовами і правилами, тарифами складає кредитний договір.

Відповідно до п. 2.1 генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» до «25» числа кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячними платежами) у сумі 684 грн 05 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат відповідно до умов та правил.

За змістом генеральної угоди відповідно до ст. ст. 212 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843250/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 611 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843683/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 651 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843725/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій генеральній угоді, умовах та правилах, більше ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк виконання яких не настав, то строком повернення кредиту вважається 32-й день з часу виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує штраф у розмірі 7 230 грн 07 коп. (п. 2.2 генеральної угоди).

Пунктом 1.2 генеральної угоди передбачено, що із метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язався в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку у розмірі 790 грн, а відповідно до п. 2.10 цієї угоди позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти у день надання кредиту у сумі 790 грн на будь-який відкритий у банку рахунок.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за генеральною угодою станом на 30 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 12 572 грн 19 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 4 699 грн 01 коп.; заборгованість за процентам у розмірі 643 грн 11 коп. та 7 230 грн 07 коп. - штраф, передбачений п. 2.2 генеральної угоди.

Встановивши, що ОСОБА_3 своїх зобов'язань за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт належним чином не виконує, тому з підстав, передбачених вищевказаним договором та ст. ст. 526, 527, 611, 629, 651, 1054 ЦК України, суд дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 12 572 грн 19 коп.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про те, що за генеральною угодою кошти йому не надавалися, оскільки таке твердження спростовується змістом укладеної генеральної угоди, яка містить підпис відповідача, а також тією обставиною, що відповідач періодично погашав заборгованість, чим фактично підтвердив факт отримання ним коштів за генеральною угодою.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що п. п. 1.2, 2.10 генеральної угоди є несправедливими та суперечать пп. 1 п. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605174/ed_2015_01_03/pravo1/T102300.html?pravo=1>, адже відповідач не надав відповідних доказів на підтвердження таких доводів. При цьому суд правильно врахував, що із вказаними вимогами відповідач до суду не звертався і вони не були предметом судового розгляду, а за правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак