Провадження №2/193/388/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

29 вересня 2015 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3, третя особа: Софіївський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

У С Т А Н О В И В:

28 липня 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

10 серпня 2015 року позивач подала уточнену позовну заяву, мотивуючи її тим, що 12 травня 2015 року згідно договору купівлі-продажу, вона стала власником житлового будинку № 58 розташованого по вул.Тезікова в с.Жовте, Софіївського району, Дніпропетровської області.

Зазначений будинок на праві приватної власності належав відповідачу ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частки та ОСОБА_4 також в розмірі 1/2 частки.

Договір купівлі-продажу будинку від 12.05.2015 року укладався між нею, як покупцем та власниками будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_5, тимчасово виконуючою обов'язки нотаріуса Сочінського нотаріального округу Краснодарського краю ОСОБА_6 від 13.12.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 5Д-2898 (бланк серії 23АА 3227390) діє ОСОБА_3.

Згідно з п.7 зазначеного Договору «Сторони домовились про те, що звільнення відчужуваного житлового будинку від наявних в ньому речей, а також виписку з житлового будинку осіб, які в ньому мешкають, буде здійснено протягом тридцяти календарних днів з дня посвідчення цього договору.»

Але з моменту укладення договору купівлі-продажу пройшло уже більше тридцяти днів, а колишня власниця 1/2 частини будинку відповідач ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованою в даному будинку і ніяких мір до зняття з реєстраційного обліку в належному ОСОБА_1 на праві приватної власності будинку, не приймає. Представник відповідача ОСОБА_3 пояснює, що відповідач ОСОБА_2І перебуває за межами України, з липня місяця 2011 року вона проживає в Абхазії, де працює. Спочатку вона періодично приїздила додому, а з 2012 року зовсім не з'являється за місцем своєї реєстрації. При цьому з реєстраційного обліку за місцем своєї реєстрації в будинку № 58 по вул.Тезікова в с.Жовте, Софіївського району Дніпропетровської області не знялась і по теперішній час проживає постійно в Абхазії.

Для того, щоб можна було вирішувати питання, які можуть стосуватися справ ОСОБА_2, в тому числі і управління та розпорядження спадковим майном, відповідач ОСОБА_2 надала своїй дочці - представнику відповідача по справі - ОСОБА_3 довіреність від 13 грудня 2013 року, посвідчену ОСОБА_5, тимчасово виконуючою обов'язки нотаріуса Сочінського нотаріального округу Краснодарського краю ОСОБА_6 та зареєстровану в реєстрі за № 5Д-2898.

Відповідач ОСОБА_2, приїхати в Україну, щоб знятись з реєстрації в будинку вона не має змоги. Софіївський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відмовляє представнику ОСОБА_2 за довіреністю від 13.12.2013 року, завірену належним чином, в знятті ОСОБА_2 з реєстраційного обліку і вимагає присутності при цьому ОСОБА_2 особисто, в звязку з цим позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловою площею в належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку № 58 по вул.Тезікова в с.Жовте, Софіївського району, Дніпропетровської області, внаслідок припинення її права власності на житлове приміщення, розташоване за адресою: вул.Тезікова,58, в с.Жовте, Софіївського району, Дніпропетровської області.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та відповідача, проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2015 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1 стала власником житлового будинку № 58 розташованого по вул.Тезікова в с.Жовте, Софіївського району, Дніпропетровської області.

Зазначений будинок на праві приватної власності належав відповідачу ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частки та ОСОБА_4 також в розмірі 1/2 частки.

Договір купівлі-продажу будинку від 12.05.2015 року укладався між ОСОБА_1 як покупцем та власниками будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 4). Від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_5, тимчасово виконуючою обов'язки нотаріуса Сочінського нотаріального округу Краснодарського краю ОСОБА_6 від 13.12.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 5Д-2898 (бланк серії 23АА 3227390) діє ОСОБА_3.

Згідно з п.7 зазначеного Договору «Сторони домовились про те, що звільнення відчужуваного житлового будинку від наявних в ньому речей, а також виписку з житлового будинку осіб, які в ньому мешкають, буде здійснено протягом тридцяти календарних днів з дня посвідчення цього договору.»

12 травня 2015 року право власності на придбане житлове приміщення за ОСОБА_1 зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.05.2015 року (а.с. 6).

Але з моменту укладення договору купівлі-продажу пройшло уже більше тридцяти днів, а колишня власниця 1/2 частини будинку відповідач ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованою в даному будинку і ніяких мір до зняття з реєстраційного обліку в належному ОСОБА_1 на праві приватної власності будинку, не приймає.

Відповідно до довідки Нововасилівської сільської ради Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року ОСОБА_2 не проживає на території села Жовте Софіївського району Дніпропетровської області з 2011 року (а.с. 11).

Відповідач ОСОБА_2І . не вчиняє дій направлених на скасування реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує право власності ОСОБА_1

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, як попередній власник житла, яке вона продала, не є членом сім'ї позивача ОСОБА_1

За приписами пункту 3 частини 1 статті 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Оскільки відповідач 12 травня 2015 року продала спірний будинок, то він не може за законом належати їй, власником цього будинку є позивач, яка звернулася до суду за захистом свого порушеного права власності.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК ) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК України, статі 405 ЦК ), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно статті 11 ЦПК України,особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, як власник жилого приміщення, звернулася до суду за захистом свого порушеного права користування та розпорядження цим жилим приміщенням саме шляхом визнання попереднього власника будинку відповідачки такою, що втратила право користування цим житлом.

Як вбачається з довідки Нововасилівської сільської ради Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року відповідач -ОСОБА_2 не проживає на території села Жовте Софіївського району Дніпропетровської області з 2011 року ( а.с. 11 ).

Враховуючи, що відповідач понад рік, а саме з 2011 року, не проживає у будинку, належний позивачці на праві власності, без поважних причин, право власності відповідача на цей будинок припинилось з часу його відчуження за договором купівлі-продажу від 12 травня 2015 року, відповідач не претендує на проживання в цьому будинку, а тому вона втратила право користування жилим приміщенням, що є наслідком припинення її права власності на це житло.

Судовий порядок визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, належним особі на праві приватної власності, передбачений ст. ст. 71, 160, 161 ЖК України.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування вказаним жилим приміщенням, у звязку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловою площею в належному ОСОБА_1 на праві приватної власності житловому будинку № 58 по вул.Тезікова в с.Жовте, Софіївського району, Дніпропетровської області, внаслідок припинення права власності ОСОБА_2 на житлове приміщення, розташоване за адресою: вул.Тезікова,58, в с.Жовте, Софіївського району, Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Шумська