Справа № 136/1101/15-ц Провадження № 22-ц/772/2837/2015Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 50Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів: Оніщука В.В., Чуприни В.О.

при секретарі : Франчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв'язку з навчанням вказуючи на те, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем в них народилась дочка - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. На даний час дочка навчається у Погребищенському медичному коледжі Вінницької області на денній формі навчання на 3-му курсі на відділенні «Сестринська справа», про що свідчить довідка з місця навчання від 12 травня 2015 року № 01-36/288 та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. Оскільки відповідач має мінливий дохід, ОСОБА_3 просила визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно на її користь на утримання дочки до закінчення нею навчання, тобто до 1 липня 2016 року.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_1 в розмірі 500 грн., починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до закінчення її навчання, а саме-до 01.07.2016 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясуваня судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповіда перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14.06.1992 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконкомі Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 3, який рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.06.2012 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1.

З довідки Погребищенського медичного коледжу від 12.05.2015 року слідує, що ОСОБА_1 навчається в медичному коледжі за денною формою навчання з 01.09.2012 року. Дата закінчення навчального закладу - 01.07.2016 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з потреби повнолітньої дитини в матеріальній допомозі в зв'язку з навчанням та з можливості відповідача надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батьків утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатним, дочка (син) потребує матеріальної допомоги, батьки мають матеріальну можливість утримувати дитину.

В процесі розгляду справи позивач ОСОБА_3 більш детально дала пояснення про визначення сум матеріальних витрат, де враховано вартість навчання, проїзду на вихідні дні 170 грн., проживання за місцем знаходження навчального закладу 500 грн.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У зазначеній нормі права, законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто, при визначені розміру аліментів на повнолітню дочку (сина) з одного з батьків, суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України).

Судом дана оцінка обставинам відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України визначаючи потребу непрацездатної дочки в отримані аліментів від батька, суд поряд із матеріальним становищем ОСОБА_2 врахував матеріальне становище і ОСОБА_3, у той час кожен із батьків несе однаковий обов'язок утримувати непрацездатну повнолітню дочку при доведеності наявності в неї потреби в матеріальній допомозі.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.І.Чорний

Судді: (підпис) В.В.Оніщук

(підпис) В.О.Чуприна

З оригіналом вірно: