Справа №573/38/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Терещенко О. І.
Номер провадження 22-ц/788/731/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк"

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16 лютого 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 16 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому виходить з наступного.

Звертаючись у грудні 2014 року до суду з позовом, ПАТ "Акцент-Банк" як на підставу для задоволення позову посилався на те, що 24 жовтня 2008 року між ЗАТ "Акцент-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк", та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № А36PNN00000002, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала строковий кредит строком на 36 місяців з кінцевим терміном повернення 28 листопада 2011 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та комісії, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, відсотки, винагороду та комісію згідно Заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_5 свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконувала та відповідно до наданого банком розрахунку станом на день її смерті заборгованість по кредитному договору становить 64979,52 грн. з яких:

- 10489,49 грн. - заборгованість за кредитом;

- 4170,14 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 631,13 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 49688,76 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань (а.с.3-4).

На підтвердження своїх доводів про укладення з ОСОБА_5 кредитного договору та надання їй кредиту ПАТ "Акцент-Банк" надав суду у вигляді письмового доказу "Анкету-заяву позичальника", у якій не зазначений розмір суми наданого кредиту. Лише з розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що сума кредиту складала 15000 грн. (ас.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла (а.с.16).

Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємців ОСОБА_5, посилаючись на ч.1 ст. 1282 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

В запереченнях на позов відповідачі звертають увагу на те, що до позовної заяви не додана копія укладеного сторонами договору, а копія "анкети-заяви позичальника" неможливо прочитати, а також що до позовної заяви не доданий документ, який свідчить про те, що ОСОБА_5 отримала у Банку кошти в сумі 15000 грн. ( ас. 48).

Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_5 доводиться дружиною відповідачу ОСОБА_4 та матір'ю відповідачу ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_5 разом з чоловіком - ОСОБА_4 та сином - ОСОБА_3 проживали і були зареєстровані за по АДРЕСА_1 (а.с.13-15). Заяву про відмову від спадщини в передбачений законом строк відповідачі не подавали.

Як вбачається з листа Білопільської державної нотаріальної контори від 31 січня 2014 року № 83/02-14 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена 13 серпня 2013 року за № 173/2013 на підставі претензії АТ Райффайзен Банк Аваль". Спадкоємці померлої за свідоцтвом про право на спадщину не звертались (а.с. 44, 20).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ст. 1282 ЦК України, ст. 60 ЦПК України, виходив з того, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Враховуючи, що позивач не надав суду будь-які докази на підтвердження наявності майна у померлої ОСОБА_5, яке було прийнято у спадщину відповідачами після її смерті, та вартості цього майна, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2004 року ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеним її дідом ОСОБА_7, відповідно до якого остання отримала у спадщину житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями по АДРЕСА_1 ( ас. 166).

Крім того. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 грудня 2011 року стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 по доларовому договору позики від 01 червня 2011 року 260 451 грн. 18 коп.- основного боргу, 1 134 грн. 56 коп.- трьох процентів річних; по гривневому договору позики від 01 червня 2011 року 239 600 грн., 1 134 грн. 56 коп.- трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України (ас.191-193).

З листа Відділу ДВС Білопільського РУЮ від 25.05.2015 р. № 5575/2 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження, відкрите 23.01.2012 р. за виконавчим листом Білопільського райсуду № 2-622/11, виданим 17.01.2012 р. про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 коштів у сумі 240734 грн. 56 коп., яке 31.01.2012 р. було приєднано до складу зведеного виконавчого провадження. В ході виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем здійснено опис та накладено арешт на житловий будинок, належний на праві власності ОСОБА_5, розташований по АДРЕСА_1 Білопільського району, який згодом було передано на реалізацію. В ході дій, проведених щодо реалізації цього майна, воно залишилось нереалізованим, тому стягувачам було запропоновано залишити його за собою в рахунок погашення боргу.

На названу пропозицію державного виконавця до відділу ДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_8 про залишення майна ОСОБА_5 за ним в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження" 07.11.2012 р. державним виконавцем винесено постанову про передачу житлового будинку по АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу, про що державним виконавцем складений відповідний акт ( ас. 194).

Крім того, з матеріалів справи вбачається наступне.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції донька ОСОБА_7 - ОСОБА_9 (мати ОСОБА_5.) звернулась до суду з позовом про визнання виданого ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним з тих підстав, що вона має право на обов'язкову частку у спадщині.

07 вересня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, 3-х осіб - ОСОБА_8, Білопільської районної державної нотаріальної контори, ПАТ "Комерційний банк "СТАНДАРТ", ПАТ "Акцент Банк", ПАТ АБ "Експрес-Банк", Відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області,- про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку.

Постановленим у названій справі рішенням від 07 вересня 2015 року :

- поновлено ОСОБА_9 строк позовної давності для звернення до суду;

- визнано частково недійсним, в 1/2 частці, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 29 грудня 2004 року ОСОБА_5 за реєстровим № 1774 нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10 ;

- визнано за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 р. (Справа № 573/399/15-ц, номер провадження 2/573/135/15) (ас. 261-264).

Таким чином, на даний час як про спадкове майно після смерті ОСОБА_5 може йти мова лише про 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1.

Проте є такими, що заслуговують на увагу доводи відповідачів, які вважають, що при вирішенні даної справи слід враховувати, що є такою, що набрала чинності постанова від 07.11.2012 р. про передачу житлового будинку по АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу, винесена відповідно до ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження" (ас. 48, 194). В той же час слід зазначити, що названа особа - ОСОБА_8 не був залучений позивачем до участі у даній справі, проте заявлені у справі позовні вимоги зачіпають його права на названий житловий будинок ( ас. 48).

Слід також зазначити наступне. Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування загальних строків позовної давності при підрахунку заборгованості за кредитним договором ( ас. 48).

Колегія суддів вважає, що названі доводи відповідача заслуговують на увагу. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження своїх доводів щодо застосування п'ятирічного строку позовної давності ПАТ "Акцент-Банк" та його представник не надали належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності до 5-ти років. Ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відсутні докази про їх підписання ОСОБА_5. При цьому при вирішенні названого питання колегія суддів керується також правовими позиціями, висловленими у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 р. у справі N 6-240цс14 та від 10 червня 2015 р. у справі N 6-698цс15).

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, колегія суддів також виходить з наступного.

Статтею 1281 ЦК України передбачається порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Зокрема :

ч. 2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

ч. 3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

ч. 4. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зі змісту наведеної норми права вбачається, що нею встановлюються різні строки для пред'явлення кредиторами своїх вимог до спадкоємців боржника в залежності від того, чи знали вони (або могли знати) про відкриття спадщини, або чи не знали і не могли знати про це. Водночас з метою стимулювання кредиторів до своєчасного пред'явлення вимог встановлено правило про те, що недодержання кредиторами зазначених строків тягне за собою погашення належних їм прав вимоги.

Вбачається, що передбачені статтею 1281 ЦК строки пред'явлення кредиторами вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними). Їх пропуск припиняє відповідні права кредиторів. Ці строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються.

Аналізуючи договірні правовідносини, які існували між ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_5, за якими остання повинна була виконувати взяті на себе зобов'язання за договором шляхом погашення кредиту щомісячними платежами, колегія суддів приходить до висновку про те, що за такими правовідносинами ПАТ "Акцент-Банк" у свою чергу повинен був щомісяця контролювати виконання позичальником (ОСОБА_5.) взятих на себе за договором зобов'язань.

Приймаючи до уваги, що платежі на погашення кредитної заборгованості останній раз надійшли до Банку у червні 2010 року, у ПАТ "Акцент-Банк" не було будь-яких перешкод своєчасно дізнатись про смерть позичальника (ОСОБА_5.).

До спірних правовідносин мають застосовуватися положення ч. 2 ст. 1281 ЦК України, відповідно до якої строк для пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців встановлений тривалістю шість місяців. Цей строк обчислюється з дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини.

Вбачається, що названий шестимісячний строк для пред'явлення вимог до спадкоємців ОСОБА_5 ПАТ "Акцент-Банк" пропустило, оскільки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а до нотаріальної контори ПАТ "Акцент-Банк" надіслало "претензію кредитора" за вихідним від 14 січня 2014 року, яка була зареєстрована у Білопільській районній державній нотаріальній конторі 28 січня 2014 року.

У зв'язку з наведеним відповідно до ч.4 ст. 1281 ЦК позивач позбавляється права вимоги, а його відповідний позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 201, ст. 304 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -