Провадження № 2/760/5552/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Січкар Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська компанія» Гарант-авто» про стягнення суми страхового відшкодування, -
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2014 року о 14 год. 20 хв. на просп. Червонозоряному, 6 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 18.02.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Позивач зазначає, що цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля марки «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_4, було застраховано у Публічного акціонерного товариства «Українська компанія» Гарант-авто» на підставі полісу № АС5310383.
Позивач посилається, що ним 12.03.2014 року до відповідача були подані всі необхідні документи для здійснення страхової виплати.
Відповідно до ремонтної калькуляції № а480 від 05.03.2014 року та Рахунку на оплату № 3346 від 06.03.2014 року ремонт транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_3 складає - 35 034, 94 грн.
Також посилався на те, що незважаючи на те, що 24.03.2014 року відповідач повідомив позивача листом про виплату страхового відшкодування у розмірі 25 342,60 грн. проте дане зобов'язання відповідачем виконано не було.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив позв задовольнити.
В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставив.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Судом встановлено, що 18.02.2014 року о 14 год. 20 хв. на просп. Червонозоряному, 6 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень (а.с.13,14-15).
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 18.02.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Вказана постанова 11.03.2014 року набрала законної сили (а.с.16).
Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПАТ «УСК» ГАРАНТ-АВТО» відповідно до полісу № АС5310383 (а.с.27).
12.03.2014 року ОСОБА_1, як учасник ДПТ, звернувся до АТ «УСК» ГАРАНТ-АВТО» з заявою про страхове відшкодування, завданого внаслідок ДПТ, що сталася 18.02.2014 року (а.с.26).
Відповідно до наданих позивачем ремонтної калькуляції № а480 від 05.03.2014 року та Рахунку на оплату № 3346 від 06.03.2014 року ремонт транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_3 складає - 35 034, 94 грн. (а.с.17-20).
Разом з цим, з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування позивачу до цього часу виплачено не було.
Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб.
Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. 34.2., 34.3. ст. 34 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідачем не надано доказів в обґрунтування прийнятого рішення щодо виплати на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 25 342, 60 грн., як і не надано доказів підстав для здійснення повторної калькуляції, що стала підставою для прийняття відповідного рішення.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідачем не виплачено страхове відшкодування, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 35 034,94 грн.
Пунктом 36.2. ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
Як вбачаться з матеріалів справи, потерпілий звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування 12.03.2014 року та відповідно, здійснити виплату відповідач мав не пізніше 10.06.2014 року.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач до цього часу страхове відшкодування позивачу не виплатив.
Згідно п. 36.5. ст. 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, виходячи з вимог ст. 36 Закону та ст. 625 ЦК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня за порушення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 13 987, 10 грн. за період з 10.06.2014 року по 06.07.2015 року та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1128, 80 грн. за період з 10.06.2014 року по 06.07.2015 року
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 501, 50 грн.
Керуючись ст. ст. 16, 22, 979, 988, 1166 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 3 , 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська компанія» Гарант-авто» про стягнення суми страхового відшкодування, задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська компанія» Гарант-авто» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 35 034, 94 грн., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 13 987,10 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1128, 80 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська компанія» Гарант-авто» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 501, 50 рн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: