Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2015 Справа №607/15803/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Грицака Р.М.

при секретарі Палашовській У.А.

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору найму недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору найму недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, іншим власником 1/2 частини зазначеної квартири є ОСОБА_3. 2 вересня 2015 року їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 порушуючи частину першу статті 358 Цивільного кодексу України, уклала з відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 договір оренди однієї кімнати в квартирі АДРЕСА_1. Оскільки жодних домовленостей з відповідачем ОСОБА_3 щодо користування квартирою АДРЕСА_1 не було та згоди на укладення договору оренди однієї кімнати у вищевказаній квартирі вона не давала, просить визнати недійсним договір оренди однієї кімнати в квартирі АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, усунути їй перешкоди в користуванні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 із зазначеного житлового приміщення та покласти на відповідача ОСОБА_3 судові витрати.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представили. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідотцвом про право на спадщину виданим 07.05.2015 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л.

02 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1.

Відповіно до акту прийому - передачі від 02.09.2015 року ОСОБА_3 передала в найм ОСОБА_4, ОСОБА_5 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У відповідності до частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що порядок користування квартирою між сторонами не був встановлений, тому позивач має право на користування всіма кімнатами у квартирі без згоди іншого співвласника.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За умовами ч. 1 ст. 203 зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи, що оспорюваний договір оренди укладений відповідачем ОСОБА_3 без погодження, відома та згоди ОСОБА_2, як співвласника квартири, тож даний договір не відповідає нормам Цивільного кодексу України, а саме частині першій статті 358 Цивільного кодексу України, та є недійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним (п.2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про порушення прав позивачами відповідачами, а позовні вимоги підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачами та підлягають до задоволення шляхом визнання недійсним договору оренди квартири АДРЕСА_1, укладений 02 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, усунення ОСОБА_2 перешкод в користуванні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із зазначеного житлового приміщення та стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 487 грн. 20 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226, 228, 233, 294 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди квартири АДРЕСА_1, укладений 02 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 487 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак