Справа № 303/1634/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Фазикош Г.В.

при секретарі - Рогач О.Я.,

за участі представника позивачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виділ в натурі в спільну часткову власність, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивачі в особі представника ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виділення в натурі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в спільну часткову власність (в рівних долях) двоповерховий житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, позначений на плані літ. «Б», «Б*» загальною площею 188.40 кв. м житловою площею 124,30 кв.м., а також господарські будівлі та споруди позначені на плані літ «О», «М», «Ж».

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним рішення першої інстанції, представник позивачів подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного висновку.

В оскаржуваному рішенні суд посилається на те, що спільну приватну часткову власність на будинковолодіння за вищевказаною адресою мають позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 та треті особи ОСОБА_11, ОСОБА_12, спір про виділ чи поділ даного майна між ними відсутній, також спільну приватну часткову власність має особа ОСОБА_13, але позивачами в позовній заяві не зазначено дану особу як сторону по справі, додаткових клопотань чи заяв про зміну або залучення до справи даної особи позивачами не заявлялися. Інших належних правовстановлюючих документів (доказів), які б вказували про спільну приватну часткову власність відповідачів ОСОБА_14, ОСОБА_6 до житлового будинку в якому позивачі просять виділити в натурі в спільну часткову власність дане майно суду не надано, відповідно не вбачається спір між позивачами та відповідачами ОСОБА_14, ОСОБА_6, отже виходячи з даних обставин суд вважав, в задоволенні позову слід відмовити.

Однак, колегія суддів погодитися з таким твердженням суду першої інстанції не може виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, - житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває в спільній частковій власності та складається з одноповерхового житлового будинку позначеного на плані під літ. «А», загальною площею 89,40 кв.м., житловою площею 51.90 кв.м., яким користуються відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і є власниками будинку на підставі витягу від 10.09.2013 року № 9186075, а також складається з двоповерхового житлового будинку позначеного на плані під літ. «Б», «Б*» загальною площею 188.40 кв.м., житловою площею 124,30 кв.м., а також господарські будівлі та споруди, які на плані позначені: літ. «О» - літня кухня, літ. «М» - гараж. № 1-3 - споруди (паркан), яким користуються ОСОБА_15, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та є його власниками згідно витягу з реєстру прав власності.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен зі співвласників має право на виділ своєї частки у натурі із частки майна, що є у спільній частковій власності, якщо такий виділ допускається згідно із законом або є можливим.

Згідно із ч. 1 ст.183 ЦК України подільною є річ яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

У відповідності до роз'яснень наданих у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про судову практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Житлові будинки є відокремленими однин від одного з окремим входами до них, знаходяться за декілька метрів один від одного, тобто їх технічно можна виділити в натурі без втрати їхнього цільового призначення на два окремі житлові будинки.

Житлові будинки про, які іде мова і які є предметом позову знаходяться за адресою АДРЕСА_1 і по своїх технічних характеристиках є окремими будівлями, які знаходяться на відстані один від одного, мають окремими входами і можуть бути виділені в натурі.

Також суд першої інстанції, при розгляді даної справи не звернув увагу, що відповідно до ухвали Народного суду міста Мукачева по справі № 2-762/1962 від 29.08.1962 року затверджено мирову угоду між власниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_18 та ОСОБА_19, щодо розподілу житлових будинків та користуванням земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Згідно даної мирової угоди в користування ОСОБА_18 перейшов житловий будинок літ. А і житловий будинок літ. Г та госп. споруди «З» і «Д», які знаходяться з лівої сторони вулиці. В користування ОСОБА_19 перейшов житловий будинок позначений літ. Б, а також госп. будівлі літ. В, які розміщені з правої сторони вулиці. Фруктовий сад ділиться порівну - ОСОБА_18 ліва сторона, ОСОБА_19 - права сторона.

Розподіл між будівлями відображено в листі КУП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 24.09.2013 року № 2021.

Також вказана мирова угода передбачала, що двір в глибину земельної ділянки на 25 метрів від вулиці перебуває в загальному користуванні ОСОБА_18 та ОСОБА_19, а інша частина двору розділюється порівну на всю довжину і в користування ОСОБА_18 переходить його ліва частина, а в користування ОСОБА_19 права частина від вулиці. Визначений розподіл діє з 1962 року і при вирішенні позову суд має враховувати дану мирову угоди при визначенні частки земельної ділянки кожного з співвласників.

Відповідно до хронології набуття власності на житлові будинки можна з'ясувати, що на даний час житловий будинок під літерою «А» по АДРЕСА_1 знаходиться у власності та користуванні ОСОБА_20 та ОСОБА_6, а житловий будинок літ. «Б», «Б*», господарські будівлі та споруди позначений на плані літ. «О», «М», «Ж» знаходяться у власності та користуванні ОСОБА_21, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1, - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2015 року - скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_22, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в спільну часткову власність (в рівних долях) двоповерховий житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, позначений на плані літ. «Б», «Б*», загальною площею 188,40 кв.м., житловою площею 124,30 кв.м., а також господарські будівлі та споруди позначений на плані літ. «О», «М», «Ж».

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: