Справа № 204/6040/15-ц
Провадження № 2/204/2543/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 травня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 230 - розірвати. В обґрунтування позову вказує на те, що Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між Позивачем та Відповідачем - ОСОБА_2, про що зроблений актовий запис за № 230 від 19.05.2006 року. Від шлюбу з ОСОБА_2 сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і який проживає разом з Позивачем та перебуває на її утриманні. Починаючи приблизно із перших місяців 2009 року сторони фактично не живуть повноцінним сімейним життям. Це пов'язано з тим, що вони перестали знаходити взаєморозуміння, між ними почались сварки, які все частіше переходили в повноцінні скандали та конфлікти. Відповідач перестав допомагати Позивачу із вихованням дитини, перестав допомагати вести господарство. Все це не дуже сприяло взаєморозумінню між ними як дружиною та чоловіком та негативно впливало на їхні стосунки. З часом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 віддалились один від одного і починаючи із середини 2011 року стали проживати окремо. Станом на сьогоднішній день зв'язок з Відповідачем втрачено, сторони не спілкуються, допомоги Позивачу ані матеріальної ані фізичної із вихованням сина Відповідач не надає. Окрім цього ОСОБА_1 починаючи з червня 2013 року і по теперішній час мешкає із іншим чоловіком із яким у неї є взаєморозуміння та між ними існує кохання. Звати його ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Станом на момент подачі позову до суду в них народилась дитина - ОСОБА_6, в зв'язку із чим вона вирішили звернутись до суду аби її розвели із колишнім чоловіком, аби вони мали змогу узаконити їхні відносини із ОСОБА_5 та аби дитина могла мати повноцінну родину. На підставі вищевикладеного Позивач звернулася з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримала обставини викладені в позовній заяві, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з Позивачем ОСОБА_1 починаючи з червня 2013 року і по теперішній час проживають однією сім`єю. Від сімейного життя в них народилася дитина - ОСОБА_6, який є його сином. Батьківство дитини він визнає, та вважає себе батьком дитини. Саме тому, позивач і вирішила звернутись до суду, аби її розвели із колишнім чоловіком, та щоб вони мали змогу узаконити їхні відносини та аби дитина могла мати повноцінну родину та батька.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у пресі, причини неявки суду не повідомив,

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін та покази свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 травня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 230, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 травня 2006 року (а. с. 5).

Від спільного життя сторони мають дитину - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 18 квітня 2005 року (а. с. 4). Батьками в вищевказаному свідоцтві вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1. ОСОБА_3 постійно проживає з Позивачем за адресою АДРЕСА_1, та перебуває на її утриманні.

Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони перестали знаходити взаєморозуміння, між ними почались сварки, які все частіше переходили в повноцінні скандали та конфлікти. Відповідач перестав допомагати Позивачу із вихованням дитини, перестав допомагати вести господарство.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2011 року, сторони однією сім'єю не проживають вже тривалий час, спільне господарство не ведуть.

Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими.

Спору про поділ майна сторони не мають.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, в судовому засіданні встановлено, що Позивач, ОСОБА_1, на теперішній час проживає однією сім`єю з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася дитина - ОСОБА_6, батьківство щодо якої визнає ОСОБА_6 та вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Враховуючи наведене, та той факт, що батьківство щодо дитини, яка не досягла одного року від свого народження, визнається іншою особою, суд приходить до переконання що наявні всі законні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, пояснень позивача, Відповідач ОСОБА_2, до виконання своїх батьківських обов`язків ставиться не належним чином. Участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час проживає разом з Позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Таким чином, після розірвання шлюбу, місце проживання дитини ОСОБА_3 є місце проживання (реєстрації) того з батьків з ким вона проживає, тобто з матір`ю ОСОБА_1

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 19 травня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 230 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Місце проживання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити разом з матір`ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень, 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез