Номер провадження: 22-ц/785/5866/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Железнову В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та вселення,-

встановила:

ОСОБА_5 звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просила зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їй будь-які перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, зокрема, зобов'язати ОСОБА_4 передати їй дублікат ключів від квартири, не чинити перешкод у користуванні та володінні місцями загального користування, а саме: кухнею, санвузлом, ванною, коридором в цій квартирі та вселити її у спірну квартиру.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, але вона не має можливості потрапити у спірну квартиру, оскільки відповідач відмовляється надати їй ключі і здає її під найм третім особам. Позивачка вказувала, що такими діями відповідач порушує її право власності, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Як зазначено в рішенні суду, в судове засідання позивачка та її представник - ОСОБА_6 не з'явились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просили розглянути за їх відсутності. Відповідач та його представник - ОСОБА_3 у судовому засіданні, яке відбулося 19 лютого 2015 року не заперечували проти вирішення спору у позасудовому порядку, в зв'язку з чим сторонам було надано час для врегулювання спору мирним шляхом. У подальшому відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, 05 травня 2015 року надали до суду заперечення на позовну заяву, в яких просили у задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_5 дублікат ключів від квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні та володінні місцями загального користування, а саме: кухнею, санвузлом, ванною, коридором у квартирі АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подав апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2015 року, в якій просить постановити ухвалу, якою скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2015 року, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Позивачкою рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, представник позивачки заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтвердили в судовому засіданні їхні представники, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 жовтня 2013 року. Співвласником зазначеної квартири є відповідач ОСОБА_4.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 здає квартиру АДРЕСА_1 в оренду, що підтверджується листами Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 19 травня 2014 року та листом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 12 листопада 2014 року, що перешкоджає позивачці, як співвласнику квартири, користуватись своїм майном.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 47 Конституції України та керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 358, 361, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 155 ЖК України, суд першої інстанції вважав, що позивачка має право користуватись квартирою як співвласник квартири, а відповідач повинен не перешкоджати їй користуватись жилою площею.

За таких обставин, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивачки.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши позов ОСОБА_5

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Оскільки, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦПК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України).

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ч. 1 ст. 361 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України).

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою ст. 155 ЖК України).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є власником 1/2 частки спірної квартири (а. с. 4) та зі сторони відповідача їй чиняться перешкоди у здійсненні свого права власності (а. с. 5, 13, 21).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у позивачки є інше житло, та вона не може бути вселена в спірну однокімнатну квартиру, судова колегія не приймає до уваги, враховуючи вищевказані норми закону. Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, останній також має інше житло. Як вбачається з матеріалів справи, в спірній квартирі зареєстрована лише позивачка (а. с. 6).

Інші доводи апеляційної скарги, які стосуються іншої квартири, судова колегія не приймає до уваги, оскільки в даному спорі між сторонами вони не мають правового значення.

Таким чином, враховуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу представника відповідача необхідно відхилити, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та вселення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич