Справа № 465/480/14 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/567/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4;

Акименко І.З. - представника ЖБК № 126,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 126 (в подальшому - „ЖБК") про відшкодування матеріальних та моральних збитків, у якому просив суд визнати дії голови правління ЖБК № 126 Акименко І.З. такими, що порушують права та інтереси ОСОБА_3, та стягнути з відповідача витрати пов'язані з нотаріальним оформленням довіреності у розмірі 250 грн., 100 грн. моральної шкоди та 300 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивач проживає у АДРЕСА_1 та повторно звернувся за місцем проживання до відповідача із заявою щодо посвідчення підпису на довіреності для представництва його інтересів у Франківському районному суді м. Львова та Апеляційному суді Львівської області. Відповідач письмовим повідомленням від 05 листопада 2013 року № 85 відмовив у посвідченні підпису на довіреності, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до приватного нотаріуса для посвідчення довіреності. Вищезгаданими діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі та гідності, заподіянні душевного страждання у зв'язку з неправовомірними діями та бездіяльністю ЖБК №126 в особі голоови правління Акименко І.З., упередженим ставленням до нього (а.с. 2-5).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 130-131).

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4 - представник позивача ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що оскільки ЖБК не виконав вимоги Закону України „Про кооперацію" про приведення статуту ЖБК протягом року з дня набрання чинності згаданим Законом до вимог цього Закону, то статут ЖБК не відповідає чинному законодавству, а відтак посилання суду на цей статут вважає неправомірним.

Звертає увагу на те, що частиною 2 ст. 42 ЦПК України передбачено, що довіреність фізичної особи може бути посвідченою за місцем проживання цієї фізичної особи.

Висновок суду про те, що позовні вимоги не відповідають ст. 16 ЦК України, вважає неправильним (а.с. 134-137).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2013 року ОСОБА_3 звернувся до голови ЖБК № 126 з заявою про посвідчення його довіреності на ім'я ОСОБА_6 - з посиланням на статтю 58 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), частиною 4 якої (в редакції Закону України № 4054-УІ (4054-17) від 17.11.2011 року) встановлено, що довіреність фізичної особи на ведення справив адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності (а.с. 7, 8).

Відтак доводи апеляційної скарги з посиланням на частину 2 ст. 42 ЦПК України до уваги прийматися не можуть, оскільки при зверненні до ЖБК позивач на згадану норму ЦПК України не посилався, а посилався на відповідну норму зовсім іншого процесуального закону (КАСУ).

Законом, який передбачає форму довіреності, є Цивільник кодекс (ЦК) України, зокрема - його ст. 245, частиною 4 якої встановлено, що посадовою особою за місцем проживання довірителя (зокрема) можуть бути посвідченими довіреності на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції: посилання на право посадової особи за місцем проживання довірителя посвідчувати довіреність останнього на ведення справи в суді у згаданій нормі матеріального права відсутнє, а іншої норми матеріального права, яка б передбачала таке право посадової особи за місцем проживання довірителя, позивачем наведено не було.

Як у статті 58 КАСУ, так і у статі 42 ЦПК України, передбачено посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи в суді відповідної юрисдикції.

В той же час, як вбачається зі змісту нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_6 від 04.11.2013 року, цією довіреністю ОСОБА_3 надав набагато більше повноважень ОСОБА_6, ніж лише на ведення своїх справ в судах (а.с. 14).

Про намір ОСОБА_3 надати ОСОБА_6 набагато більше повноважень, ніж лише на ведення справ в судах, зазначається також і Відгуку на заперечення проти позову ... (а.с. 57-59): не наводячи при цьому норм матеріального та/або процесуального права, якими обов'язок посвідчення таких довіреностей (з наданням представнику набагато ширших прав, ніж лише ведення справ довірителя в суді) покладається (зокрема) на посадові особи за місцем проживання довірителя.

За вище наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами представника ЖБК про неправомірність позовної вимоги про стягнення з ЖБК 250 грн. витрат пов'язаних з нотаріальним оформленням довіреності, яка за своїм змістом сильно відрізняється від довіреності, яка позивачем була подана до ЖБК на її посвідчення.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, відхилити та залишити рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя:

Судді: