Справа № 524/6530/15-ц
06.10.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Рибалка Ю.В.,
при секретарі Никифоренко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит про захист прав споживачів та стягнення коштів,
У серпні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому зазначив, що між ним та банком 24 грудня 2014 року укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/153861/7-14 на виконання якого він вніс до відповідача на банківський (депозитний) рахунок кошти у розмірі 1000,00 Доларів США на строк до 24 липня 2015 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу у розмірі 11,5% річних.
Після закінчення строку дії договору, незважаючи на неодноразові звернення, банк кошти не повернув.
Позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, просив задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦПК ). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦПК), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.
Згідно зі ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та кредит укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/153861/7-14, на виконання якого позивач вніс до відповідача на банківський (депозитний) рахунок кошти у розмірі 1000,00 Доларів США на строк до 24 липня 2015 року із нарахуванням відповідачем процентів за вказаними у договорі ставками.
Сторонами визначені істотні умови договору, зокрема: предмет, строк дії, права, обовязки та відповідальність сторін. Так, строк дії договору встановлено до 24 липня 2015 року з визначенням процентної ставки відповідно до його умов. Відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування грошовими коштами у встановлені строки.
Заборгованість за відсотками відсутня, однак, сам вклад не було виплачено відповідачем позивачеві в повному обсязі, незважаючи на вимогу, яка ним отримувалась.
Взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконує, що підтверджується виписками з особових рахунків позивача.
Спір між сторонами у справі щодо суми неповернутих коштів за договором вкладу фактично відсутній, оскільки відповідач протягом розгляду справи не скористався правом надання заперечень, не надав своїх розрахунків заборгованості.
Відповідач - публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та кредит не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин.
На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит на користь позивача грошові кошти в сумі 1000,00 Доларів США , згідно договору банківського вкладу №300131/153861/7-14 від 24 грудня 2014 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. 525, 526, 536, 625, 626, 633, 1058 ЦК України, ст.ст. 14, 57 -59, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233 ЦПК України, суддя,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд, якщо заяву не було подано.
Суддя Ю.В. Рибалка