У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу Яворського Геннадія Леонідовича, який діє в інтересах промислово-торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» та Українського товариства мисливців та рибалок, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Українського товариства мисливців і рибалок, Промислово-торговельного комерційного підприємства «Фірма «Мисливпромпостач» про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що у період з січня 2008 року по лютий 2011 року між позивачем та ПТКП «Фірма «Мисливпромпостач» укладені договори позики на загальну суму 1 456 428,00 грн. Позичальник частково здійснив погашення позики, сплативши на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 95 000,00 грн.

Позивач зазначав, що Українське товариство мисливців і рибалок, як є єдиним засновником ПТКП «Фірма «Мисливпромпостач», своїми діями, що виразилися у продажу об'єктів нерухомості, що знаходилися у розпорядженні ПТКП «Фірма «Мисливпромпостач», унеможливили повернення на користь позивача позикових коштів, а тому згідно з положеннями ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов'язки між позивачем та Українським товариством мисливців і рибалок. Відтак, позивач вважає, що відповідачі повинні нести відповідальність в рівних частках щодо повернення наданих у борг грошових коштів на користь позивача.

Просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за договорами позики з урахуванням індексу інфляції у загальній сумі 1 426 047,83 грн, три проценти річних від простроченої суми у сумі 102 166,98 грн, втрачену вигоду у сумі 204 214,20 грн, та 100 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПТКП «Фірма «Мисливпромпостач» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами безвідсоткової цільової позики від 07 березня 2008 року, від 22 вересня 2008 року, від 12 січня 2009 року, від 19 січня 2010 року, від 17 червня 2010 року, від 01 квітня 2010 року, від 21 жовтня 2010 року, від 19 жовтня 2010 року, від 06 вересня 2010 року, від 16 серпня 2010 року, від 08 лютого 2011 року у загальному розмірі 1 200 008,00 грн, інфляційні витрати у загальній сумі 40 411,26 грн, три проценти річних у сумі 2 024,38 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Яворський Г.Л., який діє в інтересах промислово-торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» та Українського товариства мисливців та рибалок, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що факт укладення вищевказаних договорів позики, отримання за ними грошей у вищенаведеному розмірі та часткове погашення заборгованості представники ПТКП «Фірма «Мисливпромпостач» не заперечували, наявність заборгованості за вищезазначеними договорами підтверджено належними та допустимими доказами та позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з відповідними вимогами за всіма договорами окрім договору позики від 19 січня 2010 року.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Яворському Геннадію Леонідовичу, який діє в інтересах промислово-торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» та Українського товариства мисливців та рибалок, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Українського товариства мисливців і рибалок, Промислово-торговельного комерційного підприємства «Фірма «Мисливпромпостач» про стягнення боргу за договором позики.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова