Номер провадження 2-29/15
Справа № 372/3556/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Тиханського О. Б. ,

за участю секретаря Михайлової Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення коштів, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач по первісному позову звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу, в якій зазначив, що 21.01.2011 року між ним та відповідачам було укладено договір позики у вигляді розсипки у розмірі 29640 грн. з терміном повернення до 20.07.2011 року. Так як відповідач дані кошти не повернув, позивач просить розірвати договір позики, стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 29640 грн. та 3% річних за користування коштами у розмірі 2667,60 грн.

Також в судовому засіданні відповідачем подано зустрічний позов до ОСОБА_1, в якій зазначено, що ОСОБА_2 в січні 2011 року працював в ОСОБА_1 на посаді водія. В зв'язку з поломкою автомобіля, ОСОБА_1 незаконно зобов'язав відшкодувати його ремонт у розмірі 29640 грн., і з метою забезпечити виконання даного грошового зобов'язання змусив ОСОБА_2 написати розписку на дану суму. В подальшому ОСОБА_2 вимушений був працювати без отримання заробітної плати на протязі декількох місяців для повернення даної суми. Після відшкодування даної суми він звільнився. Проте, ОСОБА_1 через декілька років почав вимагати від нього повернути суму вказану в розписці. Так як фактично факту передачі коштів не було а розписка була написана під тиском шляхом обману, ОСОБА_2 просить визнати даний договір позики від 21.01.2011 року неукладеним.

В судовому засіданні позивач по первісному позову та його представник ОСОБА_3 первісний позов підтримали в повному обсязі, вказавши, що відповідач отримував кошти при свідках, розписку писав добровільно, оригінал розсипки зберігався у нього, який він надав суду, ОСОБА_2 при їх зустрічі порав копію розписки, кошти на час розгляду справи не повернув. Відповідач працював в нього водієм, весь час отримував заробітну плату, жодних питань щодо ремонту автомобіля за кошти ОСОБА_2 в них не виникало. Щодо зустрічного позову заперечують в повному обсязі, оскільки договір є чинним, позивач надав кошти за договором позики, відповідач їх отримав і жодного тиску на нього не було.

В судовому засіданні відповідач по первісному позову та його представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 проти первісного позову заперечили в повному обсязі, вказали, що ОСОБА_2 працював у позивач водієм. В січні 2011 року під час відрядження з автомобілем, яким керував відповідач сталась поломка і в подальшому позивач вартість ремонту автомобіля поклав на відповідача і для забезпечення виконання даного грошового зобов'язання змусив його шляхом обману та погроз написати дану розписку. За декілька місяців відповідач не отримував заробітну плату, а всі кошти забирав позивач в рахунок відшкодування даних збитків. Після виплати з заробітної плати всієї суми заборгованості, він звільнився з роботи, проте позивач знову почав вимагати повернення суми збитку за ремонт автомобіля. Під час їх зустрічі позивач надав оригінал розписки відповідачу в руки, який його порав, а тому у позивача не може бути оригіналу. Таким чином, відповідач вказує, що кошти по даній розписці він не отримував, всю заборгованість за завдану збитки позивачу повернув, тому просить в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, оскільки кошти не отримував, а написав розписку під впливом обману та погроз. Крім того, представник відповідача подали клопотання про застосування стоку позовної давності до позовних вимог про стягнення штрафних санкцій з відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

10.01.2011 року між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір на посаду водія, який розірвано сторонами 23.08.2011 року.

Відповідно до наданої розписки ОСОБА_2 від 21.01.2011 року взяв в борг 10.01.2011 року у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 29640 грн., які зобов'язується повернути до 21.01.2011 року.

В судовому засіданні позивачем для огляду було надано оригінал розписки,написаний гельовою ручкою. Суд не приймає заперечення відповідача по первісному позову, що наданий суду документ не є оригіналом розписки а її копією, оскільки з під час її огляду не встановлено наявних ознак скопійованого документу. Крім того, судом роз'яснювалось право відповідача та його представників на заявлення клопотання про призначення експертизи наданого документу для перевірки заяв відповідача, проте відповідач не скористався даним правом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що в січні 2011 року її цивільний чоловік попросив бути присутньою при передачі коштів в борг. Вони поїхали та вона була присутня при передачі коштів ОСОБА_2, які він одразу перерахував. При написанні розписки вона не була присутня.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 10.01.2011 року йому подзвонив позивач та попросив бути присутнім при передачі в борг коштів ОСОБА_2 Кошти передавались в с. Дерев'яна, була присутня ОСОБА_6, при передачі коштів був присутній. При написанні розписки він не був присутній.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є мати відповідача, який працював у позивача водієм. Під час відрядження автомобіль, який керував її син поламався в Луганській області і ОСОБА_1 поклав обов'язок відшкодувати ремонт на ОСОБА_2 та змусив написати розписку. Жодних коштів по даній розписці ОСОБА_2 у ОСОБА_1 не отримував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що є батьком відповідача, який працював у позивача водієм. Під час відрядження автомобіль, який керував її син поламався в Луганській області і ОСОБА_1 поклав обов'язок відшкодувати ремонт на ОСОБА_2, та змусив написати розписку. Жодних коштів по даній розписці ОСОБА_2 у ОСОБА_1 не отримував, крім того декілька місяців син працював без отримання заробітної плати, оскільки всі кошти забирав ОСОБА_1 і відповідач всі кошти відпрацював.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що працював у ОСОБА_1 водієм. В листопаді 2010 року автомобіль, яким він керував поламався в Луганській області і ОСОБА_1 поклав на відповідача обов'язок відшкодувати ремонт на та змусив під тиском написати розписку на суму ремонту. Одних коштів по розписці не отримував. Півроку відпрацьовував у позивача без отримання заробітної плати, коли дані кошти відпрацював звільнився, проте ОСОБА_1 сказав, що не всі кошти відпрацьовані. Відповідач порвав оригінал розписки, тому його не може бути у позивача.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.1051 ЦК України, Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року №6-63 цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як встановлено в судовому засіданні, що визнається сторонами по справі, відповідач самостійно написав дану розписку, а від так заперечення щодо не отримання коштів за даною розпискою у розмірі 29640 грн., не підтвердженні належними та допустимими доказами в силу статті 1051 ЦК України, так як покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, не можуть спростувати ті дані які вказані в оспорюваній розписці. Доказів щодо повернення суми боргу відповідачем також не надано.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що вказаний договір позики відповідно до ст.1047 ЦК України був укладений в письмовій формі у виді розписки.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, гроші в повному обсязі не повернув ні строк, визначений договором - до 20.07.2011 року, ні до моменту розгляду справи судом

Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, сума боргу в розмірі 29640 грн. підлягає стягненню з відповідача та поверненню позивачу в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір можу бути змінено або розрізано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Так як відповідач належним чином не виконував умови договору позики, а саме не повернув суму боргу в визначений строк, даний договір позики від 21.01.2011 року підлягає розірванню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача три процента річних за весь час прострочення грошового зобов'язання на суму 2667,60 грн.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню трьох процентів річних лише за один рік, що становить 889,20 грн.

Щодо зустрічного позову про визнання договору позики не укладеним, до даний позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем по зустрічному позову не надано жодного належного та допустимого доказу що, розписка писалась під впливом насильства чи обману чи того, що кошти по розписці не були передані, зокрема не звертався за захистом свого права в правоохоронні органи щодо незаконних дій ОСОБА_1, крім того, ОСОБА_2 визнав факт написання розписки саме ним.

Також суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає задоволенню, оскільки позивачем надані письмові докази на підтвердження сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 60, 88, 212-214, ЦПК України, ст.ст. 16, 525, 526, 549, 624, 625, 651, 1046, 1047, 1051 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення коштів задовольнити частково.

Розірвати договір позики грошових коштів укладений 21.01.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 29640 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за користування коштами у розмірі 889,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 305,29 грн.

В іншій частині первісного позову - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним - відмовити повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяТиханський О. Б.