Справа № 465/7804/14 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1241/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника - адвоката

ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ОСОБА_4 про скасування розпорядження та визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ОСОБА_4, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 118 від 24 лютого 1997 року в частині передачі у спільну сумісну власність ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру № 213055 від 24 лютого 1997 року, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 04 лютого 1997 року його матір'ю ОСОБА_5 складено та подано заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_1. Вказана заява підписана від імені позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. На підставі цієї заяви Франківською районною адміністрацією виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів прийнято розпорядження № 118 від 24 лютого 1997 року видано свідоцтво про право власності на квартиру № 213055 від 24 лютого 1997 року. Посилаючись на те, що він не підписував заяви про приватизацію та не давав згоди на приватизацію квартири, просив задовольнити його позов.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за даним позовом на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду про те, що даний спір є публічно-правовим та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства є помилковим, оскільки вказаний спір є житловим спором, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказаний спір є публічно-правовим та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом позову є скасування розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та визнання недійним свідоцтва про право власності на квартиру.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права.

Згідно з ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" надано роз'яснення, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не врахував характер спірних правовідносин, оскільки із змісту позовної заяви вбачається, що даний спір стосується приватизації житла, та, як наслідок, помилково прийшов до висновку про те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2014 року скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк