14 вересня 2015 року
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Дмитрієва О.Ф. при секретарі Латко В.В. за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнння боргу, -
Відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти у термін до 06.12.2011 року, однак не виконав взятих на себе за договором позики зобов'язань, грошові кошти у визначений договором термін не повернув.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Умовами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 626, 530 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Між тим, суду розглядає справу відповідно до ст.. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача боргу в сумі 453896.20 грн.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних нарахувань та три проценти річних від простроченої суми, суд виходить з наступного.
У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання необхідно розраховувати, починаючи з 07.12.2011 року по 08.06.2015 року.
Як передбачено нормами закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 3.07.91 №1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних нарахувань по договору позики ( в якому позика визначена в доларах США) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Що стосується вимоги про відшкодуванні моральної шкоди, то вона також задоволенню не підлягає, оскільки спірні правовідносини випливають із договірних, а умовами договору позики не передбачено відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката у сумі 5000.00 грн.
Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 5015.00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто судом , який його ухвалив за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дати отримання копії рішення.
Суддя: