Дата документу 05.11.2015
ЄУ № 420/1792/15-ц
Провадження №2/420/1452/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа четверта Луганська державна нотаріальна контора

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить:

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом від 15.10.2013 після смерті ОСОБА_2, померлого 20.10.2013, на житловий будинок № 24, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька;

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом від 15.10.2013 після смерті ОСОБА_2, померлого 20.10.2013, на земельну ділянку, площею 0,8425 га, кадастровий номер :08:001:0002, що розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.10.2008 ОСОБА_2 (чоловіку позивача) належав житловий будинок № 24, що знаходиться за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24; останньому також за договором купівлі продажу земельної ділянки належала земельна ділянка площею 0,8425 га, кадастровий номер :08:001:0002, що розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24.

20.10.2013 помер чоловік позивача ОСОБА_2, за життя якого ним було складено заповіт. Маючи намір прийняти спадщину після померлого чоловіка, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про спадщину на спірне майно, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на житловий будинок і не отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку у відповідних органах.

Позивач до судового засідання не прибув, у заяві просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у заяві від 07.09.2015 № 99 також просить розглянути справу без участі свого представника та зазначив, що не заперечує проти позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

15.10.2013 ОСОБА_2 було укладено заповіт, в якому спадкодавець усі свої права та обовязки, які належать йому на момент складання цього заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе інше його майно, грошові вклади у будь-яких установах банку, цінні папери, земельні ділянки, право на земельні частки (паї), у тому числі належне йому нерухоме майно заповідав своїй дружині ОСОБА_1.

Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.10.2013.

24.10.2013 ОСОБА_2 помер, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 383992.

Судом досліджено, що за життя спадкодавцем було укладено договори купівлі-продажу:

-житлового будинку від 09.10.2008, за умовами якого продавець ОСОБА_3 зобовязується передати майно (житловий будинок з прибудовами, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24, розміщений на земельній ділянці, яка приватизована) у власність покупця ОСОБА_2, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього обговорену цим договором грошову суму. В п. 1.3 цього договору зазначено, що житловий будинок належить продавцю ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку. Відповідно до п. 4.8 договору згідно до ст. ст. 210, 640, 657 ЦК України цей договір підлягає державній реєстрації, після чого у покупця виникає право власності на цей житловий будинок. Пунктом 4.12 договору передбачено, що сторони за цим договором цілком розуміють, що несуть відповідальність за невиконання юридичних дій, які передбачені ними в умовах цього договору. Даний договір внесено до Державного реєстру правочинів від 09.10.2008 за № 3179798;

-земельної ділянки від 09.10.2008, за умовами якого продавець ОСОБА_3 передає, а покупець ОСОБА_2 приймає у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24, кадастровий номер :08:001:0002, загальною площею 0,8425 га. Земельна ділянка належить продавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 076545. Відповідно до п. 5.4 договору згідно до ст. ст. 210, 640, 657 ЦК України цей договір підлягає державній реєстрації, після чого право власності посвідчується державним актом. Даний договір внесено до Державного реєстру правочинів від 09.10.2008 за № 3180371.

Маючи намір прийняти спадщину, дружина померлого спадкоємець за заповітом (позивач) звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса від 06.05.2014 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на спірний будинок не зареєстроване власником (спадкодавцем) згідно ст. 182 ЦК України, а також право власності на спірну земельну ділянку не зареєстровано власником (спадкодавцем) належним чином згідно ст. 125 Земельного кодексу України. В постанові зазначено, що право власності на нерухоме майно оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та виникає з моменту реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підпунктами 1,2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Отже, договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки підлягають обовязковій державній реєстрації, і лише після проведення такої виникає право власності на житловий будинок та земельну ділянку відповідно.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої за № 44806024 від 30.09.2015, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24, зареєстровано з 20.12.2003 за ОСОБА_3.

Згідно з листа Відділу Держземагентства у Станично-Луганському районі Луганської області від 26.10.2015 № 213 дані про реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,8425 га, розташованої за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Кавказька, 24, кадастровий номер :08:001:0002 внесені в Національну кадастрову систему, на дану земельну ділянку виданий Державний акт на право власності серії ЛГ № 076545 гр. ОСОБА_3.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець за життя не зареєстрував вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку, що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні 08.10.2015 та не спростовано останнім, а тому померлий ОСОБА_2 не набув право власності на спірний житловий будинок та спірну земельну ділянку.

За таких обставин, у суду не має законних підстав для визнання права власності на спірне нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом за позивачем.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа четверта Луганська державна нотаріальна контора відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко