Справа № 466/366/15 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/4743/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Глинського О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 29 травня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, від імені яких діє ОСОБА_6, заінтересована особа - ОСОБА_2, про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою заяву задоволено. Поновлено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа в справі №2-670/2011р., виданного Шевченківським районним судом м. Львова 11 квітня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на їх користь матеріальної шкоди в розмірі 5995,11 грн. та інфляційних виплат у розмірі 1206,51 грн.

Ухвалу оскаржила боржник ОСОБА_2, просить таку скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, при винесенні якої було порушено норми матеріального та процесуального права, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа завершився, однак стягувач не пред`явив такий вчасно, разом з тим, пред`явили позов до тієї самої сторони про стягнення коштів, в т.ч. і тих, які були вже присуджені; судом не встановлено причини неможливості пред`явлення до виконання втретє виконавчого листа, який попередньо виконавчою службою повертався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів ОСОБА_6, стягувача ОСОБА_3, у відсутності апелянта, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, однак до суду не з`явилась без поважних причин, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Так, згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями ст. 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2011 року було задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог - ОСББ «Друкар» про відшкодування шкоди та постановлено стягнути з відповідача на користь позивачів 5995,11 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1206 грн. інфляційних виплат та 3% річних в розмірі 475,74 грн.

Вказане рішення оскаржила відповідач ОСОБА_2 та рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2012 року її апеляційну скаргу було задоволено частково. Зокрема, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 3% річних в сумі 475,74 грн. було скасовано та в цій частині позову відмовлено, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Шевченківським районним судом м. Львова 11.04.2012 року у вищевказаній цивільній справі №2-670/2011р. було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 5995,11грн. та інфляційних виплат у розмірі 1206,51 грн. Зазначений виконавчий лист двічі скеровувався для виконання за місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 до ВДВС Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області.

Державний виконавець ВДВС Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області Марутяк О. І. 27.06.2013 року вдруге виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій зазначив, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно даних Стрийського МБТІ та Стрийського ВДАІ нерухомого та рухомого майна на праві власності за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано; згідно листа ДПС боржник доходів не отримує, на обліку в УПФУ, як пенсіонер, не числиться. В цій же постанові державний виконавець Марутяк О. зазначив, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 27 липня 2014 року.

ОСОБА_3 25.09.2013 року пред'явила до Шевченківського районного суду м. Львова новий позов про відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди, в якій просила визнати за відповідачем ОСОБА_2 завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 65446,10грн., моральну шкоду у розмірі 35 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1004,46 грн. 46 коп., а всього - 101 450,56 грн. До цієї позовної заяви ОСОБА_3 додала як безспірні докази згадані вище рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2012 року та виконавчий лист від 11 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 5995,11 грн., інфляційних виплат у розмірі 1206,51 грн., зазначивши, що відповідно до наведених доказів, вона вважає, що відповідачем ОСОБА_2 їй нанесена матеріальна шкода (реальні збитки), крім іншого, в сумі 5995,11 грн. та 1206, 51 грн. інфляційних виплат, включивши їх до загальної суми нанесеної їй матеріальної шкоди (реальних збитків).

Судовий розгляд цього позову ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди тривав до 24 грудня 2014 року.

Шевченківським районним судом м. Львова 24 грудня 2014 року було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Цим рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 12 400, 48 грн. - витрат за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 за період з березня 2009 року по серпень 2012 року. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Задовольняючи заяву стягувачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, суд першої інстанції оцінюючи наявні судові рішення та постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, прийшов до висновку що зазначені заявником обставини з непред`явлення виконавчого документа до виконання свідчать про поважність причин пропуску строку такого пред`явлення .

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, з матеріалів справи видно, що за 10 місяців до закінчення терміну на повторне пред`явлення виконавчого листа, фактично уже втретє, ОСОБА_3 подала до Шевченківського районного суду м.Львова позовну заяву про відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди, в якій просила визнати за відповідачем ОСОБА_2 завдану ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 65446,10 грн., моральну шкоду у розмірі 35 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 004,46 грн. До вказаної позовної заяви були додані і вищезазначені рішення судів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 5 995,11 грн.

Зазначене спростовує твердження апелянта про відсутність перешкод втретє пред`явити виконавчий лист до виконання. Окрім того, до вказаної справи було долучено, як доказ того, що присуджені суми позивачу не сплачені, і виконавчий лист, який мав бути пред`явлений до виконання в строк до 27.07.2014 року, що фактично позбавляло такий пред`явити втретє, та справа тривалий час розглядалась судом, рішення винесено 24 грудня 2014 року, значно пізніше, після закінчення цього строку (до 27.07.2014 р.).

Зазначені обставини вказують на поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313,315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.