Справа № 683/1748/15-ц
08 вересня 2015 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого судді Цимбалюка О.В.
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського кооперативу "Поділля" про визнання права власності за набувальною давністю,
В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Сільськогосподарського кооперативу "Поділля" про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.
На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона була членом сільськогосподарського кооперативу "Поділля", і проживала в будинку - гуртожитку, належному даному кооперативу за адресою вул. Орджонікідзе ( в даний час вул. Ізяславська) , 66 кв. 1 м. Старокостянтинова. Загальними зборами СГК "Поділля від 11 квітня 2000 року було вирішено продати їй зазначену квартиру і 06 листопада 2000 року між нею та СГК "Поділля" було укладено договір купівлі-продажу квартири, який нотаріально посвідчено не було, оскільки на той час СГК "Поділля" не мав правовстановлюючого документу на квартиру. Вона повністю виплатила кошти за квартиру і до цього часу проживає в ній.
Представник позивачки в судове засідання не з"явилась, в письмовій заяві просить розглядати справу у її відсутність , позов підтримує, просить провести заочний розгляд справи
Представник відповідача, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.Стаття 1217 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та п. 9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «»Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.
Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.
Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.
Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «»Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була членом сільськогосподарського кооперативу "Поділля", і проживала в будинку - гуртожитку, належному даному кооперативу за адресою АДРЕСА_2.
Загальними зборами СГК "Поділля від 11 квітня 2000 року було вирішено продати їй зазначену квартиру і 06 листопада 2000 року між нею та СГК "Поділля" було укладено договір купівлі-продажу квартири, який нотаріально посвідчено не було, оскільки на той час СГК "Поділля" не мав правовстановлюючого документу на квартиру. ОСОБА_1 повністю виплатила кошти за квартиру і до цього часу проживає в ній.
Зазначенні обставини підтверджуються витягом з протоколу № 2 від 11.04.2000 року СГК "Поділля", договором купівлі-продажу від 06.11.2000 р., свідоцтвом про право власності на квартиру виданого 13.03.2001 року, ордером на жиле приміщення від 27.12.2000 року, архівним витягом з протоколу № 2 загальних зборів СГК "Поділля".
Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на квартиру АДРЕСА_3.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя