Справа № 691/1039/15-ц
Провадження № 2/691/468/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 жовтня 2015 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участю секретаря Сидоренко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, що розташований по вул. М. Артеменка, 54 у м. Городище, Черкаської області. За вказаною адресою зареєстрований її бувший чоловік ОСОБА_2, який не проживає у будинку з 2010 року. ОСОБА_2 має іншу сімю та проживає за іншою адресою. В даний час реєстрація відповідача перешкоджає їй користуватись та розпоряджатись будинком на власний розсуд. Зважаючи на вище викладене, звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по вул. М. Артеменка, 54 у м. Городище, Черкаської області, та стягнути судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить оголошення у газеті «Черкаський край» від 21.10.2015 року № 84. Листа про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
З огляду на вище викладене, зі згоди позивача, керуючись положеннями ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов достатньо обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по вул. М. Артеменка, 54 у м. Городище, Черкаської області, що підтверджується договором дарування від 02.11.2010 року.
Відповідно до рішення Городищенського районного суду, ОСОБА_1 01.12.2012 року розірвала шлюб з ОСОБА_2 Останній, будучи зареєстрованим у будинку, належному позивачу, в ньому не проживає з 2010 року, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету, завіреною секретарем Городищенської міської ради від 08.09.2015 року, показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте добровільно змінити місце реєстрації не бажає.
Позивач вважає, що це порушує його права як власника будинку, в звязку з чим звернулася до суду.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Хоча в названій статті сервітут, який встановлено членам сім'ї власником житла, не називається особистим, він за своєю сутністю є таким, оскільки це право можуть мати не всі, а лише конкретні особи - члени сім'ї власника житла. З цього виходить, що особи, які не є (тобто вже не вважаються) членами сім'ї, такого сервітуту не мають. Іншими словами, особи мають особистий сервітут, передбачений цією статтею, доки вони мають статус члена сім'ї власника.
Поняття члена сім'ї визначається в сімейному та житловому законодавстві. За ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Стаття 64 ЖК УРСР визначає як членів сім'ї наймача його дружину, його дітей і батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Членами сім'ї, які мають право на користування житлом власника, є лише особи, які відповідають тим ознакам, що містяться в ст. 405 ЦК України та житловому законодавстві.
Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право користування власника можливо лише з підстав передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Згідно довідки голови вуличного комітету, завіреної 1-м заступником голови Городищенської міської ради, ОСОБА_2 в даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному жилому приміщенні близько пяти років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК УРСР немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідач участі не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного жилого приміщення як до свого місця проживання, тому суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, у рахунок відшкодування судових витрат, 487 гривень 20 копійок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 71, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд
позов задоволити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул. М. Артеменка, 54, м. Городище, Черкаської області.
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги, в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги, в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Суддя ОСОБА_5