Провадження № 2-о/520/375/15
Рішення
іменем України

30 жовтня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси

у складі судді Прохорова П.А.

при секретарі Сукач П.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Національний Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:
Заявник звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме, перебування заявника - на військовій службі з 01 серпня 2003 року - з дня зарахування на 1-й курс Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» за денною формою навчання.

В обґрунтування вимог про встановлення факту заявник вказував на те, що з зарахуванням до військової служби та вислуги років періоду навчання пов`язане його грошове забезпечення та вислуга років.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Заявник надав до суду письмову заяву про вирішення справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 , у особі представника, звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, проти задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечував.

З викладеного суд, дослідивши надані докази та пояснення, вбачає наступне.

Згідно наказу ректора Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут» від 01.08.2003 року за №2867-С заявник, ОСОБА_1 був зарахований на 1-й курс Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» за денною формою навчання (витяг з відповідного наказу долучено до матеріалів справи).

У відповідності до п. 15 Тимчасового положення про організацію підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти України та Міністерства оброни України від 28.12.1995 року № 360/342 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.1996 року за № 39/1064, військові інститути, військові відділення, військові факультети при цивільних вищих навчальних закладах є вищими військово-навчальними закладами Міністерства оборони України, що створені для підготовки офіцерів з вищою освітою з залученням професорсько-викладацького складу і навчально-матеріальної бази цивільних вищих навчальних закладів.

Зазначене знайшло своє відображення і в п. 1.7 Інструкції про організацію освітньої діяльності у вищих військових навчальних закладах Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оброни України від 30.10.1998 року № 399 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.12.1998 року за № 784/3224, до вищих військових навчальних закладів (далі - ВВНЗ) належать такі військові структури: військові академії, військові університети, військові інститути, військові коледжі, а також військові інститути (факультети) при цивільних вищих навчальних закладах ВВНЗ становлять основну систему військової освіти, яка є складовою частиною державної системи освіти.

З такого слід дійти висновку, що Військовий інститут Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» відноситься до системи військової освіти та знаходиться в оперативному управлінні Міністерства оборони України, тобто має статус військово-навчального закладу.

При цьому згідно витягу з послужного списку на майора ОСОБА_1 , вбачається, що до заявнику зараховано у строк проходження військової служби лише період з 14.08.2007 року.

Заявник стверджує, що недозарахування до вислуги років та безперервної військової служби терміну навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» у період з 2003 по 2007 роки призвело до звуження його прав у сфері безперервного проходження військової служби, тому звернувся до суду з цими вимогами.

На обґрунтування своїх доводів позивач надав такі докази: довідку Одеського прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 №584 від 22.09.2015 року про дійсність проходження заявником військової служби, витяг з послужного списку, затверджений Заступником начальника відділу кадрів 26 прикордонного загону 22.09.2015 року, витяг з наказу від 01.08.2003 року за №2867-С, за явим заявника було зараховано на навчання.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 з таких правових підстав:

Згідно з вимогами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції на момент вступу заявника до на навчального закладу, одним з видів військової служби є військова служба (навчання) у вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

У відповідності до ч.3 п.1 ст.24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу", в редакції закону від 25 березня 1992 року, початком перебування на військовій службі є день прибуття на навчання до військового навчального закладу, вказаному у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників і військовозобов`язаних. Ця норма була чинною до 18 червня 1999 року. Така ж норма містилась у абзаці 4 п. 4 розділу 1 "Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами", затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 р. №174/93, тобто чинного в період вступу на навчання заявника.

В роз`ясненнях Міністерства юстиції України від 04.04.2004 року №22-34-278 зазначено: "при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям які в період з 25 березня 1992 року по 31.07.1999 р. навчалися у військових ліцеях, необхідно керуватись нормами закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" в редакції закону від 25 березня 1992 року. З урахуванням даного роз`яснення, у якому визначено процедуру застосування редакції вказаного закону, де зокрема окреслено процедуру застосування попередньої редакції ст. 24 зазначеного Закону України для військовослужбовців, які навчались у військових ліцеях. Так, визначено, що у разі відсутності в особовій справі військовослужбовця припису військового комісаріату про прибуття на навчання або оригіналу архівної довідки про період навчання, дозволяється за рапортом військовослужбовця на підставі підтверджуючих документів ( завіреного належним чином витягу з наказу про зарахування для навчання або оригіналу архівної довідки про період навчання, виданої вищим навчальним закладом ) зарахувати до вислуги років для визначення розміру щомісячної надбавки за безперервну військову службу період навчання. Стаж безперервної календарної військової служби для виплати надбавки обчислюється з дня зарахування на навчання.

Таким чином суд зазначає про те, що позивачем, відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України належним чином обґрунтовано його вимоги, та за наведеними висновками суду, з огляду на надані судам повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли з їх встановлення для заявника випливають певні юридичні наслідки (ст. 256 ЦПК України), зважаючи на відсутність спору між сторонами, доходить висновку про необхідність встановлення відповідного факту, про встановлення якого просить заявник.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, 256 ЦПК України,-

вирішив:
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Національний Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на військовій службі у Збройних силах України з 01.08.2003 року з дня зарахування на 1-й курс Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» за денною формою навчання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров