Ухвала

іменем україни

21 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, відділ Держземагенства у Долинському районі Кіровоградської області, про визнання договору оренди дійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, площею 3,9239 га, розташованої на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Посилаючись на те, що умови вказаного договору не відповідають вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та ст. 37 Закону України «Про охорону земель», зокрема: договір не містить кадастрового номеру земельної ділянки; не зазначено умов збереження земельної ділянки; не встановлено обмеження прав третіх осіб; відсутні посилання щодо здійснення агротехнічної паспортизації, позивачка з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати зазначений договір оренди земельної ділянки недійсним.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що між сторонами було дійсно укладено договір оренди належної на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки. Враховуючи, що зазначений договір продовжує діяти, а він своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату, а сам договір містить всі істотні умови, що передбачені законодавством, позивач просив визнати вказаний договір дійсним та усунути перешкоди у користуванні зазначеною земельною ділянкою.

Рішенням Долинського районного Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано договір оренди земельної ділянки, площею 3,9239 га, що розташована в адміністративних межах Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, строком на 17 років від 26 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, дійсним. Зобов'язано ОСОБА_2, не чинити перешкоди ОСОБА_4, у користуванні вказаною земельною ділянкою. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року рішення районного суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення яким її позов задовольнити.

Судові рішення в частині вирішення зустрічних позовних вимог не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов правильного висновку про те, що в силу вимог ст. 15 ЦК України захисту підлягає саме порушене право, а факт відсутності у договорі оренди однієї з умов, передбачених Законом України «Про оренду землі» сам по собі не може вказувати на порушення прав позивачки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-94цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, в його не скасованій частині, та рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, відділ Держземагенства у Долинському районі Кіровоградської області, про визнання договору оренди дійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_3, на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук