Справа № 336/4587/15-ц
провадження № 2/336/2305/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б. при секретарі Брагіній І.В., з участю позивача, представника відповідача за довіреністю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 72420,00 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

У позові позивач зазначив, що 01.01.2008 року між ним та ПАТ «СК «ІНГОССТРАХ був укладений договір страхування транспортного засобу серії № ZPOОAR57710015, яким застраховано автомобіль позивача марки «ЗАЗ 110308-44», д.н. НОМЕР_1. Цього ж дня між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений Кредитно заставний договір №ZPOAR57710015, за яким позивач придбав зазначений автомобіль та сплачував щомісячний платіж, в який включені всі комісії Банку та страхові платежі відповідно графіку погашення кредиту до додатку № 1 кредитно заставного договору.

04.02.2015 року позивачем був виявлений факт заволодіння його транспортним засобом невідомою особою. По даному факту була подана заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення про незаконне заволодіння транспортним засобом, яка була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 0000476, про що позивачу була видана слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВД України в Запорізькій області ОСОБА_3 довідка про прийняття і реєстрацію заяви.

Цього ж дня, 04.02.2015 року, позивач зразу звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 46, де повідомив старшого спеціаліста працівника банку ОСОБА_4 у присутності його дружини ОСОБА_5 про настання страхового випадку. Його повідомлення було зареєстроване і відправлено до страхової компанії, однак ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_2 ще повинен надати копію витягу про кримінальне правопорушення, з яких підстав вона не повідомила.

З 05.02.2015 по 08.02.2015 року позивач знаходився на робочому місці в ТОВ «Ремондіс Запоріжжя», що підтверджується відповідною довідкою.

09.02.2015 року позивач повторно звернувся до відділу Банку про прийняте ними рішення і надав копію витягу про кримінальне правопорушення.

22.04.2015 р. на адресу позивача надійшов лист, згідно якого ОСОБА_2 відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення термінів повідомлення страховика про настання страхового випадку.

Однак позивач з даним рішенням відповідача не згоден, вважає, що повідомив відповідача про настання страхового випадку вчасно 04.02.2015 року.

Крім того, вважає, що внаслідок протиправних дій йому була спричинена також моральна шкода, наявність якої позивач обґрунтовує тим, що коли він дізнався, що автомобіль був вкрадений та фактично знищений, він отримав дуже сильний стрес, тому що автомобіль придбаний у кредит, у нього зник нормальний сон, він часто прокидається, у зв'язку з чим, не може нормально відпочивати, його стан здоров'я погіршився, з вини відповідача він змушений докладати зусилля для організації свого життя.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з викладених в позові підстав, стягнути суму страхового відшкодування та 50000 грн. маральної шкоди, яка заподіяна позивачу діями, що повязаня з викраденням його транспортного засобу. Яким чином відповідач причетний до цієї дії позивач не зміг пояснити суду, але наполягає і на стягненні м оральної шкоди.

Пояснив також, що відносно особи, що викрав його транспортний засіб, який в подальшому розібрав на запчастини, порушене кримінальне провадження, яке перебуває в даний час на розгляді суду, вирок ще не ухвалювався, в кримінальній справі ним заявлено цивільний позов до обвинуваченого на повну суму вартості викраденого та знищеного майна.

У судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, з підстав несвоєчасного повідомлення страхувальником відповідача без поважних причин або через умисел про настання події з викрадення застрахованого транспортного засобу. Крім того, зазначив, що сума у розмірі 72420,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, є необґрунтовано завищеною, оскільки положеннями договору страхування передбачений інший розмір страхової суми. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, то представником відповідача зазначено, що факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач, оскільки в позовній заяві відсутні підтвердження факту спричинення позивачеві моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями вони спричинені, а також докази погіршення стану здоровя та підтвердження морального страждання позивача.

У судове засідання представник третьої особи не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, будь-яких клопотань чи заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним:

Судом встановлено, що 01.08.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір страхування наземного транспорту № ZPO0AR57710015 на виконання договору застави, укладеного між ПриватБанком та страхувальником від 01.08.2008 року № ZPO0AR57710015, обєктом страхування за даним договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом : автомобіль марки «ЗАЗ 110557-43», 2008 року випуску, реєстр. Номер НОМЕР_2, номер кузову Y6D9057, дійсна вартість якого встановлена у розмірі 30530,00 грн., з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № ZPO0AR57710015. Вигодонабувачем визначено ПриватБанк (а.с.4).

Згідно п. 4.2 договору страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування.

Згідно п. 15.1.5 умов страхування у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, страхувальник зобовязаний протягом 48 годин (виключаючи вихідні та святкові дні) з моменту, коли йому стало відомо про настання такої події, сповістити про це страховика в особі страхового агента в письмовій формі.

04.02.2015 року позивачем був виявлений факт заволодіння його транспортним засобом невідомою особою. По даному факту була подана заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення про незаконне заволодіння транспортним засобом, яка була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 0000476, про що позивачу була видана слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВД України в Запорізькій області ОСОБА_3 довідка про прийняття і реєстрації заяви.

Цього ж дня, 04.02.2015 року, позивач зразу звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 46, де повідомив старшого спеціаліста працівника банку у присутності його дружини ОСОБА_5 про настання страхового випадку. Його повідомлення було зареєстроване і відправлено до страхової компанії, однак ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_2 ще повинен надати копію витягу про кримінальне правопорушення, з яких підстав вона не повідомила.

З 05.02.2015 по 08.02.2015 року позивач знаходився на робочому місці в ТОВ «Ремондіс Запоріжжя», що підтверджується відповідною довідкою.

09.02.2015 року позивач повторно звернувся до відділу Банку про прийняте ними рішення і надав копію витягу про кримінальне правопорушення.

22.04.2015 р. на адресу позивача надійшов лист, згідно якого ОСОБА_2 відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення термінів повідомлення страховика про настання страхового випадку.

На теперішній час рештки автомобіля знайдено, у звязку із чим, вказана подія кваліфікується як пошкодження транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб, що відповідно до п. 7.1.3 договору страхування визнано страховим випадком.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про страхування", підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є випадки, передбачені законом.

У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року передбачено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

З огляду на викладене, у відповідача не було правових підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, з підстав несвоєчасного повідомлення, оскільки страховий випадок настав, що не заперечується і самим відповідачем, про нього своєчасно дізнався відповідач, що підтверджено письмовим доказам, що наданий самим же відповідачем, копією заяви позивача, що знаходилась в розпорядження відповідача, з застереженням на ній про фактичну дату звернення позивача до відповідача.

Вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 3 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно п. 6 договору страхування розмір страхової суми 30530,00 грн. Ліміт відповідальності за ризиком, вказаним у п. 7.1.2 договору та у разі повного знищення ТЗ 30530,00 грн. У разі лонгації договору страхування на наступні періоди ліміт відповідальності за ризиком, вказаним у п. 7.1.2 та у разі повного знищення ТЗ зменшується за кожен рік лонгації договору на 10 % від страхової суми.

Таким чином, з огляду на те, що договір страхування укладений 01.08.2008 року та щорічно переукладався по 31.07.2015 року, розмір страхової суми складає 16224,89 грн. (30530,00-10%=27477, 27477-10%=24729,3, 24729,3-10%=22256,37, 22256,37-10%=20030,73, 20030,73-10%=18027,66, 18027,66-10%=16224,89).

Згідно п. 15.11 умов страхування у разі, якщо страхова сума складає певну частку вартості транспортного засобу, страхове відшкодування визначається пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості транспортного засобу на день укладення цього договору.

Дійсна вартість транспортного засобу на момент укладення договору визначена сторонами в 30530 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування дорівнює 8518 грн. 07 коп. (16224,89 грн.Х 0,53 (коефіцієнт = 16224,89:30530 ) -81,12 грн. (безумовна франшиза 0,5 % від 16224,89 грн.)= 8518,07 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст. 137 ЦПК, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім цього, даною постановою роз'яснено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

В даному випадку мають місце договірні відносини, які склалися між сторонами.

Договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди.

Не передбачено стягнення моральної шкоди на користь позивача і Законом "Про захист прав споживачів"(далі Закон), на положення якого, як на підставу свого позову, посилається позивач, оскільки п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону передбачено, що моральна шкода підлягає відшкодуванню лише якщо вона заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону.

Крім того, позивач вважає, що моральна шкода причинена йому викраденням та пошкодженням транспортного засобу, а вказані дії відповідачем не вчинялися, його вини в них позивач не доводив, вона не встановлена і судом.

Передбачених Законом підстав для відшкодування моральної шкоди відповідачем, що обраний позивачем, судом не встановлено, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Крім того, враховуючи, що позивач був звільнений від плати судового збору при зверненні до суду, у відповідності до ст. 88 ЦПК України , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 991, 979, 1167 ЦК України, ст. 20, 26 Закону України "Про страхування", п. 4 ППВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, п. 19 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська охоронно-страхова компанія на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3, суму страхового відшкодування у розмірі 8518,07 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська охоронно-страхова компанія на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя