УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду знаходиться вказана вище цивільна справа, в якій ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 71 400 гр. та судових витрат.

Позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення доказів у цивільній справі, в якій він просить витребувати у відповідних державних установ інформацію про реєстрацію за відповідачем речових прав на транспортні засоби,а також накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 2014 року випуску.

Перевіривши обґрунтованість заяви позивача про забезпечення доказів у цивільній справі, суд дійшов висновку,що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст.151 ЦПК України,суд за заявою осіб,які беруть участь у справі,може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову,яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначені види забезпечення позову,які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як встановлено з матеріалів справи,позов пред*явлений про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики.

На підтвердження факту укладання з відповідачем договору позики та суми боргу позивачем надані копія розписки,докази будуть судом оцінені у сукупності з іншими доказами при постановленні рішення.

Для всебічного та обєктивного розгляду справи ніякої необхідності у витребуванні у відповідних державних установ інформації про реєстрацію за відповідачем речових прав на транспортні засоби немає,оскільки ці відомості не є належними доказами існування або відсутності між сторонами справи договору позики ,наявності заборгованості за цим договором відповідача та розміру боргу,вони не мають значення для встановлення фактичних обставин справи та їх перевірки.

Вирішуючи питання про накладення арешту суд виходить з положень ч. 3 ст. 151 ЦПК України, відповідно до якої забезпечення позову допускається,якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження того, що автомобіль, на який позивач просить накласти арешт в якості забезпечення позовної заяви належить відповідачу, або перебуває у відповідача, це може призвести до порушення прав інших осіб,які не є учасниками справи.

Крім того,за змістом заяви про забезпечення позову, позивачем не вказано жодної конкретної обставини про те,що відповідачем вчиняються дії,спрямовані на відчудження майна для виконання можливого судового рішення, або неможливість виконання рішення суду в інший передбачений законом спосіб у разі задоволення позову.

Фактично зазначені у заяві позивача відомості, які не є доказами,мають значення для примусового виконання судового рішення у разі задоволення позову,будуть встановлюватися державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 151,152,293 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Ю.А. Галущенко