Провадження № 2/522/8432/15
15 жовтня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 09 серпня 2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений договір кредиту №2005/08/567, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 91 253, 00 дол. США, зі сплатою 12, 25 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 08 серпня 2015 року.
Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 09 серпня 2005 року АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_1 іпотечний договір, запис в реєстрі №2329, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, що розташована на 10 поверсі, 3 секції, загальною площею 84, 41 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору №07/07-05 дольової участі в будівництві житла від 12 липня 2005 року, що укладений між ОСОБА_1 та приватним ТОВ «Бухінтех».
16 квітня 2010 року на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни в Статут АКБ «Укрсоцбанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк».
Однак, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 08 червня 2015 року складає 44 206, 00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року становить 929 466, 83 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 36 682, 20 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року складає 771 272, 82 грн.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 7 523, 80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року складає 158 194, 01 грн.
Таким чином, зважаючи на невиконання ОСОБА_1 зобов'язання стосовно умов повернення кредитних коштів, ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд стягнути заборгованість за вищевказаним договором кредиту у сумі 44 206, 00 дол. США за рахунок предмету іпотеки, визнавши право власності за Банком на вказану квартиру, а також виселити без надання іншого житла усіх осіб, що зареєстровані або проживають у вказаній квартирі.
Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
що Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 09 серпня 2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №2005/08/567, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 91 253, 00 дол. США, зі сплатою 12, 25 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 08 серпня 2015 року.
За п. 3.3 договору позичальник зобов'язаний самостійно погашати Кредит нараховані проценти з урахуванням вимог, визначених п 2.7 цього Договору.
З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 09 серпня 2005 року АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_1 іпотечний договір, запис в реєстрі №2329, згідно з яким останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, що розташована на 10 поверсі, 3 секції, загальною площею 84, 41 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору №07/07-05 дольової участі в будівництві житла від 12 липня 2005 року, що укладений між ОСОБА_1 та приватним ТОВ «Бухінтех».
Відповідно до п. 3.1 іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених п.п. 2.1.1 - 2.1.19 цього договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п. 4.1 іпотечного договору у разу невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
16 квітня 2010 року на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни в Статут АКБ «Укрсоцбанк», відповідно до яких назва Банку була змінена на ПАТ «Укрсоцбанк».
Також судом встановлено, що Банком було виконано свій обов'язок та перечислено на рахунок ОСОБА_1 суму кредитних коштів.
В свою чергу, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 08 червня 2015 року складає 44 206, 00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року становить 929 466, 83 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 36 682, 20 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року складає 771 272, 82 грн.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 7 523, 80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року складає 158 194, 01 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.
Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.
Вищевказане підтверджується також висновком ВСУ від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.
Тому, суд при винесенні рішенні не керується положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правових обґрунтувань та позицій сторін, з урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, керуючись наведеними вище умовами кредитного та іпотечного договору, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмети іпотеки - двокімнатну квартиру, що розташована на 10 поверсі, 3 секції, загальною площею 84, 41 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмети іпотеки саме шляхом визнання за Банком права власності на вказане майно, оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку».
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 109 Житлового Кодексу УРСР встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Однак, відповідно до правової позиції, викладеної в Листі Верховного Суду - Судова палата у цивільних справах Верховного Суду від 07 жовтня 2010 року «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.)», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк.
В пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Таким чином, законом передбачено, що місячний строк для добровільного виселення встановлюється з дня отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.
Позивачем до суду не надані докази щодо повідомлення відповідача про порушення умов кредитного договору, та застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку їх невиконання.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині виселення без надання іншого житла усіх осіб, що зареєстровані або проживають у квартирі, що розташована на 10 поверсі, 3 секції, загальною площею 84, 41 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись п. 43 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ч. 6 ст. 3, 12, 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 Житлового Кодексу УРСР, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, - задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №2005/08/567 від 09 серпня 2005 року, яка станом на 08 червня 2015 року складає 44 206 (сорок чотири тисячі двісті шість) дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року становить 929 466 (дев'ятсот двадцять дев'ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 83 коп., та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 36 682 (тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят два) дол. США 20 центів, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року складає 771 272 (сімсот сімдесят одну тисячу двісті сімдесят дві) грн. 82 коп.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 7 523 (сім тисяч п'ятсот двадцять три) дол. США 80 центів, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2015 року складає 158 194 (сто п'ятдесят вісім тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 01 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру, що розташована на 10 поверсі, 3 секції, загальною площею 84, 41 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору №07/07-05 дольової участі в будівництві житла від 12 липня 2005 року, що укладений між ОСОБА_1 та приватним ТОВ «Бухінтех», шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
В задоволенні решти вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.