Провадження №2/751/112/15
Рішення

Іменем України

16 січня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарі Шестак К. В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Руденко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" про захист прав споживача, стягнення коштів,

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" 10820 грн. 89 коп. за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 від 26 травня 2014 року, зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язати виплатити 10820 грн. 89 коп. за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 від 26 травня 2014 року, укладеного між позивачем та публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк". Свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2014 року між позивачем, як вкладником та ПАТ «Банк «Демарк» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 (договір).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 Договору банк відкрив депозитні рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 для залучення коштів зі строком зберігання 6 місяців. Датою повернення позивачу таких коштів встановлено 26 листопада 2014 року. За користування коштами позивача, розміщеному на рахунку НОМЕР_1, банк зобов'язався сплатити позивачу 25,5% річних. В свою чергу, на виконання взятого зобов'язання перед банком, позивач вніс готівкою первинний внесок в сумі 10000 грн. на рахунок НОМЕР_2 згідно квитанції № 86568386 від 26 травня 2014 року.

8 серпня 2014 року, через явні проблеми банку у здійсненні касово-видаткових операцій, маючи особисті матеріальні труднощі в сім»ї, позивач направив поштою рекомендованим відправленням письмову заяву про намір достроково розірвати договір та отримати вклад. В цій заяві про намір достроково розірвати договір та отримати вклад і просив письмово повідомити про результати її розгляду. 30 серпня 2014 року отримав відповідь на заяву за вих.. № 18/06-4724 від 29 серпня 2014 року, згідно якої банк запевняв про готовність виконати свої зобов'язання за вкладом після стабілізації ситуації.

Однак, з приводу оформлення заяви про дострокове повернення вкладу згідно вимог п.п. 2.3.3, 2.4.4, 4.4 договору, у відповіді не було зазначено нічого. Тобто, рішення про дострокове повернення вкладу не було прийнято, а вклад до 26 листопада 2014 року позивачу так і не був повернутий банком. Тому в подальшому позивач звернувся до своїх роботодавців з проханням надати позику для вирішення власних матеріальних проблем. Таке прохання позивача було задоволено, позика надана, проте, вони також зберігали кошти у банку, їх перерахували позивачу на відкритий банківський рахунок, але з тих же причин отримати кошти позивач не зміг. З цього приводу позивачем був пред'явлений позов до суду окремо, бо він не стосується строкового банківського вкладу (депозиту).

На початку грудня 2014 року позивачу стало відомо, що у банку введено тимчасову адміністрацію, а питаннями виплат коштів по вкладам фізичних осіб банку займається уповноважена особа від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому 12 грудня2014 року до цієї уповноваженої особи позивач звернувся з письмовою заявою, в якій просив повернути йому вклад. При цьому ж з»ясувалося, що банк, без повідомлення позивача, у серпні 2014 року достроково припинив дію договору та провів перерахунок відсотків, про що надали позивачу виписку.

17 грудня 2014 року на адресу позивача поштою з банку надійшла відповідь від 16 грудня 2014 року на заяву позивача, з тексту якої вбачається, що його навіть не включено до реєстру вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В зв'язку з тим, що банк належним чином не оформив дострокове припинення договору з позивачем та достроково не повернув кошти, проценти повинні нараховуватись в повному обсязі, тобто, з урахуванням проведених по них виплатах сума невиплачених відсотків має становити: 10000 грн. вкладу х 25,5% ставки за договором х 1/2 річного строку вкладу (27,95 грн. + 209,58 грн. + 216,58 грн. виплачених відсотків) = 820,89 грн. Таким чином у банка залишається невиконаних перед позивачем фінансових зобов'язань за договором на загальну суму 10820,89 грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні поклалась на розсуд суду.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк "Демарк" було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 (а.с.3), відповідно до умов якого вкладник вніс готівкою первинний внесок в сумі 10000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №86568386 від 26.05.2014 року ( а.с. 31), а банк прийняв на зберігання ці грошові кошти на строк 6 місяці, з датою повернення вкладу 26 листопада 2014 року. За користування коштами позивача, розміщеному на рахунку НОМЕР_1, банк зобов'язався сплатити позивачу 25,5% річних.

На звернення ОСОБА_1 від 08.08.2014 року (а.с.6) банк свої зобов'язання не виконав.

12.12.2014 року позивач подав заяву до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації банку «Демарк» з проханням пояснення причини не включення його до реєстру. (а.с.7).

29.08.2014 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист з повідомленням про те, що станом на поточну дату банк не має можливості для виплати частини або усіх коштів по його депозитному рахунку або їх перерахування до іншого банку (а.с.8).

16.12.2014 року на заяву позивача від 12.12.2014 року надано відповідь про неможливість задоволення звернення (а.с.9).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як вбачається з договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 від 26 травня 2014 року дата повернення вкладу 26 листопада 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ПАТ «Банк «Демарк» не виконав свої зобов'язання за Договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 від 26.05.2014 року, чим порушив взяті на себе зобов'язання, згідно ст. 1060 ЦК України.

Відповідно до ст. 1070 ЦК України встановлено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Пунктом 1.3. Договору строкового вкладу (депозиту) № 644763 від 26.05.2014 року передбачено щомісячне нарахування процентів на суму вкладу з розрахунку 25,5 % річних.

Враховуючи наведене, в силу положень договору та ст.ст. 1068, 1060, 1070 ЦК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму вкладу у розмірі 10000 грн. 00 коп. та стягнути відсотки за депозитним вкладом в сумі 820 грн. 89 коп. згідно заявлених вимог (10000х25,5%:365х184=1285,47 грн.; 1285,47-27,95-209,58-216,58 = 834,36)

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 625, 1058, 1061, 1074, 1075 ЦК України, ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" про захист прав споживача, стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти згідно Договору строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 від 26 травня 2014 року в сумі 10000 ( десять тисяч) грн. 00 коп..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" на користь ОСОБА_1 відсотки за Договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 644763 від 26 травня 2014 року в сумі 820 ( вісімсот двадцять) грн. 89 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз