АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

за участю представника ПАТ КБ «Приватбанк» Бацей Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилалось на те, що 19 березня 2008 року відповідно до кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 1500,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 19,20% річних на суму залишку заборгованості.

Відповідач порушив забов»язання за кредитним договором і станом на 30 травня 2014 року має заборгованість на суму 4271,57 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом на суму-1244,87 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом-2440,35 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом-586,35 доларів США, штрафу(фіксована частина)-42,48 доларів США, штрафу (процентна складова)-65,13 доларів США. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 листопада 2011 року задоволено позовні вимоги про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Приватбанк» у розмірі 2968,96 доларів США, а отже заборгованість до стягнення становить 1410,23 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідача.

№22-ц/794/68/15. Головуючий у І інстанції Мізюк В.М. Категорія 19/27 Доповідач Перепелюк Л.М.

Просили стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 1410,23 доларів США, що за курсом 11.77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.05.2014 року складає 16598,43 грн. за кредитним договором від 09.03.2008 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 1410,23 доларів США, що за курсом 11.77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.05.2014 року складає 16598,43 грн. за кредитним договором від 09.03.2008 року.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким в позові відмовити за спливом строку позовної давності.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та є незаконним.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційних скарг, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є:- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи; - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права та зіслався на обставини, які ним невстановлені, його висновки не відповідають обставинам справи, а обставини, які суд вважав встановленими, є недоведеними.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 19 березня 2008 року кредитного договору, останній отримав кредит у розмірі 1500 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% річних на суму залишку заборгованості.

Позивач у позовній заяві посилався на те, що внаслідок неналежного виконання обов'язків за кредитним договором відповідач станом на 30 травня 2014 року має заборгованістю в сумі 4271,57 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом на суму-1244,87 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом-2440,35 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом-586,35 доларів США, штрафу(фіксована частина)-42,48 доларів США, штрафу (процентна складова)-65,13 доларів США.

Проте, згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.11.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 19.03.2008 року заборгованість в сумі 2968,95 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 23662 гривень 50 копійок станом на 31 травня 2011 року, а тому від зазначеної суми 4271,57 доларів США слід відняти заборгованість, яка стягнена з відповідача згідно згаданого рішення суду, тобто 2668,95 доларів США, отже остаточно позивач просив стягнути з відповідача різницю у сумі 1302,62 доларів США, а також штрафи: 42,48 доларів США штраф (фіксована частина); 65,13 доларів США штраф (процентна складова), а всього 1410,23 доларів США.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями абзаців 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599?601, 604?609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковими.

Судом першої інстанції не враховано наявність заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.11.2011 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 19ю03.2008 року заборгованість в сумі 2968,95 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 23662 гривень 50 копійок станом на 31 травня 2011 року.

Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Вимога апеляційної скарги про скасування рішення суду з підстав пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки в позові слід відмовити за безпідставністю.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» 18 грудня 2009 року N 14 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року скасувати.

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 121 грн.80 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: