У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», Бердянської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про встановлення земельного сервітуту та за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», Бердянської міської ради про встановлення земельного сервітуту, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 5 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2009 року між ним та закритим акціонерним товариством «Акціонерний центр «Восток», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Акціонерний центр «Восток» (далі - ПАТ «АЦ «Восток») було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення АДРЕСА_1 Запорізької області, загальною площею 248,5 кв. м. У подальшому зазначене приміщення переобладнано в житловий будинок, на який за ним визнано право власності. Земельна ділянка площею 0,0394 га, у межах якої розташований будинок, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку передана йому у власність. Земельна ділянка межує з півночі, півдня та сходу із земельною ділянкою ПАТ «АЦ «Восток», що розташована в межах будинку АДРЕСА_1 та перебуває в оренді ПАТ «АЦ «Восток» на підставі договору оренди землі від 22 грудня 2011 року. Позивач зазначав, що користується єдиним можливим та наявним шляхом, що прокладено через територію земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 до меж земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, що перебуває у його власності. Вказаний шлях існував і до придбання ним у відповідача вказаної земельної ділянки з нерухомим майном, що розташоване на ній. Зважаючи на конфігурацію та місце розташування вбачається, що земельну ділянку будинку АДРЕСА_1 з усіх боків оточують перешкоди, що ускладнюють доступ до неї. Після придбання нерухомого майна між ним та ПАТ «АЦ «Восток» було досягнуто згоди про те, що він безперешкодно зможе користуватися наявним шляхом для під'їзду до своєї власності.

Посилаючись на те, що відносини між ним та відповідачем погіршилися, позивач просив встановити йому постійний безкоштовний земельний сервітут на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Бердянська, що передана за договором оренди у користування ПАТ «АЦ «Восток» шляхом здійснення проїзду по земельній ділянці площею 0,0270 га, що відводиться під сервітут, відповідно до схеми, виготовленої ПП «Землевпорядник-1» та зазначена у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

У липні 2014 року, у порядку ст. 34 ЦПК України, ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому просив встановити постійний безкоштовний земельний сервітут на його користь на право проходу та проїзду на велосипеді та на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Бердянська, що передана за договором оренди у користування ПАТ АЦ «Восток» шляхом здійснення проходу та проїзду по земельній ділянці площею 0,0388 га, що відводиться під сервітут, відповідно до схеми, виготовленої ПП «Землевпорядник-1», відповідно до договору № 66-06 від 10 червня 2013 року та зазначена у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту в межах та у відповідності до розміру (конфігурації), координат на місцевості цього шляху, що зазначені в технічній документації із землеустрою.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено постійний безкоштовний земельний сервітут на користь ОСОБА_4 на право проходу та проїзду на велосипеді та на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки по АДРЕСА_1 за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Бердянська, що передана за договором оренди у користування ПАТ «АЦ «Восток», шляхом здійснення проходу та проїзду по земельній ділянці площею 0,0270 га, що відводиться під сервітут, відповідно до схеми, виготовленої ПП «Землевпорядник-1», відповідно до договору № 67-06 від 10 червня 2013 року та зазначена у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту в межах та у відповідності до розміру (конфігурації), координат на місцевості цього шляху, що зазначені в технічній документації із землеустрою.

Позов ОСОБА_5 задоволено. Встановлено постійний безкоштовний земельний сервітут на користь ОСОБА_5 на право проходу та проїзду на велосипеді та на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки по АДРЕСА_1 за рахунок земельної ділянки територіальної громади м. Бердянська, що передана за договором оренди у користування ПАТ «АЦ «Восток», шляхом здійснення проходу та проїзду по земельній ділянці площею 0,0388 га, що відводиться під сервітут, відповідно до схеми, виготовленої ПП «Землевпорядник-1», відповідно до договору № 66-06 від 10 червня 2013 року та зазначена у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту в межах та у відповідності до розміру (конфігурації), координат на місцевості цього шляху, що зазначені в технічній документації із землеустрою.

У касаційній скарзі ПАТ «АЦ «Восток» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 98 ЗК України передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно із ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема, на право проходу та проїзду на велосипеді, на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Відповідно до ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення та власником (володільцем) земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 215, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовів, оскільки ПАТ «АЦ «Восток» відмовило ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в укладенні договору сервітуту, а прохід та проїзд до земельних ділянок останніх, не може бути встановлений іншим способом. До того ж встановлення сервітуту не завдасть шкоди ПАТ «АЦ «Восток».

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» відхилити, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 5 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: