УХВАЛА ІМЕНЕМ України
28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, треті особи: Управління Держземагентства у Макарівському районі Київської області, Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою, визнання недійсними рішення сільської ради, договорів купівлі-продажу та державних актів на право власності на земельні ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсними рішення Колонщинської сільської ради про передачу у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельних ділянок, витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_6, ОСОБА_7 земельні ділянки.

На обґрунтування вимог ОСОБА_3 зазначав, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29 липня 1997 року, йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,198 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Березівка Макарівського району Київської області. Земельна ділянка була передана йому у приватну власність на підставі рішення IV сесії XXII скликання Колонщинської сільської Ради народних депутатів від 05 квітня 1996 року. Зазначений державний акт на землю зареєстровано в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за № 1252.

Оскільки належній позивачеві на праві приватної власності земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер і вона не числилися в автоматизованій базі даних Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області, тому у 2011 році з метою присвоєння кадастрового номера позивач відповідно до норм Земельного кодексу України звернувся до землевпорядної організації ТОВ «Земля Полісся» для розробки технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присвоєння кадастрового номеру). Проте в процесі розробки технічної документації було встановлено, що присвоїти кадастровий номер неможливо у зв'язку з накладанням на земельні ділянки, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які набули право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 11 травня 2007 року, укладених між ними і ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8

З огляду на наведене, ОСОБА_3 вважав, що, оскільки належна йому на праві власності земельна ділянка незаконно перейшла спочатку у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі рішення Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, а в подальшому - на підставі договорів купівлі-продажу у власність відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, вона підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на його користь відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК України, а рішення Колонщинської сільської ради про передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4 підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Макарівського району Київської області від 25 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсними: рішення Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області від 12 грудня 2006 року № 98-09-05 про передачу у власність ОСОБА_9 земельних ділянок площею 0,1 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, які розташовані на території с. Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області; рішення Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області від 08 вересня 2006 року № 68-07-05 про передачу у власність ОСОБА_4 земельних ділянок площею 0,0452 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, які розташовані у АДРЕСА_1.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 із земельної ділянки площею 0,25 га земельну ділянку площею 0,058 га (у межах накладання) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та із земельної ділянки площею 0,1 га земельну ділянку площею 0,0347 га (у межах накладання) для ведення особистого селянського господарства, які розташовані у с. Березівка Макарівського району Київської області та налажать ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акта на землю серії НОМЕР_1.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 із земельної ділянки площею 0,25 га земельну ділянку площею 0,098 га (у межах накладання) для будівництва та обслуговування житлового будинку та із земельної ділянки площею 0,0452 га земельну ділянку площею 0,0077 га (у межах накладання) для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акта на землю серії НОМЕР_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 земельних ділянок та в частині судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові ОСОБА_3 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

У іншій частині рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29 липня 1997 року, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,198 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Березівка Макарівського району Київської області. Земельна ділянка передана позивачеві у приватну власність на підставі рішення IV сесії XXII скликання Колонщинської сільської Ради народних депутатів від 05 квітня 1996 року. Державний акт на землю зареєстровано в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за № 1252.

Рішенням Виконавчого комітету Колонщинської сільської Ради народних депутатів Макарівського району Київської області від 29 жовтня 1997 року позивачу надано дозвіл на будівництво власного житлового будинку (сараю, гаража, літньої кухні і т. п.) в с. Березівка Макарівського району Київської області на земельній ділянці площею 0,19 га.

На підставі зазначеного рішення сільської ради 24 грудня 1997 року відділом архітектури Макарівської районної державної адміністрації позивачу надано свідоцтво про забудову індивідуальної садиби на

присадибній земельній ділянці площею 1 900 кв. м, який зареєстровано за № 104.

25 грудня 1997 року представником районного відділу архітектури відведено в натурі присадибну земельну ділянку, що підтверджується відповідним актом, та складено план забудови.

У 2011 році в процесі розробки технічної документації з метою присвоєння кадастрового номеру з'ясовано, що кадастровий номер присвоїти неможливо у зв'язку з накладанням на земельні ділянки, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу від 11 травня 2007 року, укладених між ними і ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 травня 2007 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 придбала земельну ділянку площею 0,1 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області. ОСОБА_5 земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 17 квітня 2007 року на підставі рішення Колонщинської сільської ради від 12 грудня 2006 року № 98-09-05.

Земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована на території с. Березівка ОСОБА_5 також набула на підставі рішення сільської ради від 12 грудня 2006 року № 98-09-05, що підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 17 квітня 2007 року, кадастровий номер НОМЕР_7. Дану земельну ділянку відповідно до договору купівлі-продажу від 11 травня 2007 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_8, також було продано відповідачці ОСОБА_6

На підставі вказаних договорів купівлі-продажу ОСОБА_6 видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6.

Відповідач ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку набув відповідно до договору купівлі-продажу від 11 травня 2007 року, укладеного з ОСОБА_4 Останньому земельна ділянка належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 виданого 20 вересня 2006 року на підставі рішення Колонщинської сільської ради від 08 вересня 2006 року № 68-07-05, кадастровий номер НОМЕР_9.

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_7 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 серпня 2007 року серії НОМЕР_10.

Земельну ділянку площею 0,0452 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_11, яка розташована по АДРЕСА_1, ОСОБА_7 набув на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2007 року, укладеного з відповідачем ОСОБА_4, якому земельна ділянка належала на підставі державного акта на право власності серії НОМЕР_12, виданого 20 вересня 2006 року на підставі рішення Колонщинської сільської ради від 08 вересня 2006 року № 68-07-05.

На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_7 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 серпня 2007 року серії НОМЕР_13

Відповідно до висновку експерта від 20 листопада 2014 року № 1004 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи каталоги координат поворотних точок меж земельних ділянок площею 0,1 га і 0,25 га, які розташовані у с. Березівка Макарівського району Київської області, є єдиними для ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Каталоги координат поворотних точок меж земельних ділянок площею 0,0452 га і 0,25 га, які розташовані в с. Березівка Макарівського району Київської області, є єдиними для ОСОБА_4 і ОСОБА_7

Існує накладання земельних ділянок, які згідно з державними актами на право приватної власності належать ОСОБА_6, на земельну ділянку, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_3

Земельна ділянка площею 0,1 га, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_6, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, частково накладається на земельну ділянку, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_3

Площа накладання становить 0,0347 га, яка зображена в додатку 1 до висновку (82=0,0347 га) та позначена точками: 10-11-7-8-9-10.

Земельна ділянка площею 0,25 га, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_6, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер НОМЕР_7, частково накладається на земельну ділянку, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_3

Площа накладання становить 0,058 га, яка зображена в додатку 1 до висновку (83=0,0580 га) та позначена точками: 8-7-12-14-8.

Також експертом установлено, що існує накладання земельних ділянок, які згідно з державними актами на право приватної власності належать ОСОБА_7, на земельну ділянку, яка згідно з державним актом на право власності належить ОСОБА_3

Земельна ділянка площею 0,0452 га, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_7, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_11, накладається частково на земельну ділянку, яка

згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_3

Площа накладання становить 0,0077 га, яка зображена в додатку 1 до висновку (81=0,077 га) та позначена точками: 18-10-9-17-18.

Земельна ділянка площею 0,25 га, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_7, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер НОМЕР_9, частково накладається на земельну ділянку, яка згідно з державним актом на право приватної власності належить ОСОБА_3

Площа накладання становить 0,098 га, яка зображена в додатку 1 до висновку (84=0,0980 га) та позначена точками: 17-9-8-14-16-17.

З огляду на наведене та беручи до уваги те, що межі земельних ділянок для ОСОБА_4 і ОСОБА_7 та для ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є єдиними, суд першої інстанції вважав, що сільська рада, ухвалюючи рішення про передачу у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок, порушила права ОСОБА_3, оскільки передала відповідачам частину земельної ділянки, що вже належала позивачеві, та з огляду на положення ст. 155 ЗК України дійшов висновку про те, що рішення Колонщинської сільської ради про передачу у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок слід визнати недійсними як такі, що порушують права ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відплатно у встановленому порядку придбали спірні земельні ділянки та є добросовісними набувачами, суд першої інстанції з огляду на приписи ст. ст. 387, 388 ЦК України дійшов висновку про можливість витребування у вказаних осіб земельних ділянок на користь позивача-власника з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині витребування земельних ділянок, апеляційний суд виходив із того, що ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, чинній на момент видачі державних актів відповідачам, встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про витребування земельних ділянок, оскільки позивач після уточнення позову не заявляв вимог про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі яких вони набули право власності на земельні ділянки, що частково накладаються на земельні ділянки позивача.

Однак з висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Виходячи з положень зазначених процесуальних норм та норм ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України ухвалене апеляційним судом рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Відмовляючи позивачу у захисті порушеного права шляхом витребування належної йому на праві власності земельної ділянки у відповідачів з підстав неоспорення державних актів про право власності на земельні ділянки, що бути видані на підставі визнаних недійсними рішень сільської ради, апеляційний суд не врахував, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Вибуття земельної ділянки з володіння позивача без його волі не пов'язано з моментом виникнення права власності на земельну ділянку у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розумінні чинних на той час ст. ст. 124, 125 ЗК України, оскільки було спричинено саме рішеннями сільської ради, визнання якого недійсним є достатньою правовою підставою для застосування правового механізму, передбаченого ч. 1 ст. 388 ЦК України та захисті порушених прав позивача.

Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції було скасовано помилково, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 26 травня 2015 року скасувати, рішення Макарівського району Київської області від 25 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

Д.О. Остапчук