У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцин М.М.,

при секретарі - Терпай С.М.,

з участю - ОСОБА_1 та представника Ужгородського міськрайонного управління юстиції - Мага Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, КП «Архітектурно-планувальне бюро», Реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ в Закарпатській області, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 05 жовтня 1993 року між нею та ОСОБА_5 був укладений шлюб і з того часу вона вселилася і почала проживати у будинку АДРЕСА_1 зі згоди власника та була в ньому зареєстрована на законних підставах.

Даний будинок був придбаний батьками її чоловіка ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її свекор ОСОБА_6, який залишив заповіт щодо успадкування його майна після смерті на ім'я ОСОБА_7, яка після ОСОБА_6 відмовилася від заповіту на користь ОСОБА_8 В подальшому ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 03.09.2004 року укладеного між нею та ОСОБА_1 подарувала 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 Також посилається позивач на те, що з 1993 року разом зі своїм чоловіком вона проводила в будинку ремонтні роботи, а після його смерті здійснила, зокрема, перебудову літньої кухні, сарая, вбиральні, міні-магазину. Крім того, нею добудовано: літню кухню під літерою «Б», комору під літерою «В», вбиральню під літерою «Ж», що складається із загальної площі 21,2 кв.м., проте відсутні документи, які б підтверджували законність проведеного нею будівництва вказаних приміщень за даною адресою. В розумінні ч.1 ст. 376 ЦК України за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться самочинно збудовані літня кухня під літерою «Б», комора під літерою «В», вбиральня під літерою «Ж».

Оскільки, добудову вказаних приміщень вона здійснила за власні кошти, документи, які б підтверджували законність проведеного нею будівництва приміщень у неї відсутні, просила з посиланням на норми ст.ст. 15, 16, 310, 311, 376 ЦК України визнати право власності на 21,2 кв.м. будинковолодіння АДРЕСА_1, що складається з літньої кухні під літерою «Б», комори під літерою «В», вбиральні під літерою «Ж».

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачка уточнила позовні вимоги в частині зобов'язання КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгород» вчинити певні дії, посилаючись на ліквідацію КП «БТІ м. Ужгород», реорганізацію в системі органів Реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ і просила суд - зобов'язати Ужгородське МРУЮ в особі Реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ провести державну реєстрацію права власності за позивачем на 21,2 кв.м. будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з літньої кухні під літ. «Б», комори під літ. «В», та вбиральні під літ «Ж».

Ухвалою суду від 17.04.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 липня 2015 року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати в розмірі 1623,52 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника Ужгородського міськрайонного управління юстиції - Мага Т.В., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася, про час, місце розгляду справи була належним чином повідомлена в попередньому судовому засіданні 24.09.2015 року та надіслала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її хворобою та на підтвердження надала неналежно завірені ксерокопії про направлення на консультацію 13.10.2015 року, маршрутний лист пацієнта і висновки про аналіз крові, які судова колегія до уваги не приймає. Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі і враховуючи те, що 24.09.2015 року по цій самій причині було відкладено розгляд справи за її клопотанням, судова колегія вважає, що їх неявка в судове засідання є неповажними та розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у ній даних і доказів.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 03.09.2004 року укладеного між ОСОБА_11, що діє від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та договору купівлі-продажу від 25.01.2007 року укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 посвідченого нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу.

Дані доводи оспорювалися позивачем у судовому порядку, однак, є чинними на даний час.

На підставі вищезазначених договорів ОСОБА_1 належать також надвірні будови, що належать до житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: літня кухня під літ. «Б», сарай під літ. «В» та «Г», вбиральня під літ. «Д», 1-2 огорожа, 1,3-споруди, 3-тимчасовий торговий павільйон.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.11.2008 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 14.05.2009 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення їй в натурі літньої кухні під літ. «Б», комори під літ. «В», вбиральні під літ. «Ж» та торгового павільйону по АДРЕСА_1 відмовлено.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснилася або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У відповідності із роз'ясненнями Пленуму Верховоного Суду України, які викладені в п.8 постанови №7 від 04 жовтня 1991 року із послідуючими змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», - різні господарські будівлі (літні кухні, сарай тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

При постановленні рішення, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що оскільки ОСОБА_1 набув права власності на 1/2 частку жилого будинку під літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 з належними до нього надвірними будівлями - літня кухня під літ. «Б», коморою під літ. «В», вбиральні під літ. «Ж» на підставі договору дарування від 03.09.2004 року укладеного між ОСОБА_11, що діє від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та договором купівлі-продажу від 25.01.2007 року укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу і дані договори не скасовані, є чинними, а тому підстав для визнання за позивачем права власності на літню кухню під літ. «Б», комори під літ. «В», вбиральні під літ. «Ж» і визнання права на житло передбачені чинним законодавством відсутні.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Собослой Г.Г.