Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Хараджа О. О., при секретарі Клоковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалась на приписи Цивільного кодексу України, Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, копію особового рахунку енергопостачальника та розрахунок суми боргу, зазначивши, що відповідачі є споживачами електричної енергії квартири АДРЕСА_1. Станом на 08.07.2008 року у відповідачів утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію на загальну суму 324,70 грн. Просила стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача Кабанова Л.О., яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Вказала, що застосування у житловому будинку тарифу, як для будинків, обладнаних у встановленому законом порядку стаціонарними кухонними електричними плитами, можливе лише за умови зазначення відповідних електроустановок в проектній документації під час проектування електрозабезпечення будинку. В наданій відповідачем проектній документації позначки про встановлення стаціонарних кухонних електроплит у будинку, де мешкають відповідачі відсутні. За відсутності такої документації на теперішній час у ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відсутні правові підстави для застосування тарифу для постачання електроенергії за вказаною адресою відповідачів. Вважає, що з боку позивача не було порушень прав відповідачів, як споживачів електроенергії, енергопостачальник при нарахуванні заборгованості діяв у межах вимог діючого законодавства. Просила позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не визнав та пояснив, що їм з ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 21 лютого 2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Ніколаєнко Т.І., належить по 1/2 частини квартири АДРЕСА_2. Він своєчасно сплачує послуги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», у зв'язку із чим не має заборгованості за користування електроенергією. Жилий будинок, у якому розташована його квартира, є будинком гостинного типу та не газифікований, тому вони сплачують послуги електроенергії за тарифами, як для будинків, обладнаних у встановленому законом порядку стаціонарними кухонними електричними плитами. Позивачем проведено розрахунки за період з липня 2008 року по серпень 2011 року на загальних підставах, тобто як не для газифікованого будинку, у зв'язку із чим виникла вказана заборгованість. Під час розгляду справи подав до суду письмову заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, надані докази і надавши їм оцінку в сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» слід відмовити з наступних підстав.

Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Судом встановлено, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» постачає електричну енергію у квартиру АДРЕСА_3, по 1/2 частини якої належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 21 лютого 2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Ніколаєнко Т.І.

З відомостей абонентської служби Маріупольської РЕМ за адресою в АДРЕСА_4 на ім'я відповідача ОСОБА_1 зареєстрований особовий рахунок НОМЕР_1. (а.с. 6).

Із вчинених взаємних конклюдентних дій, які полягали у підключенні до електромережі, відкритті особового рахунку та оплаті спожитої електроенергії, між сторонами склалися фактичні договірні відносини з постачання споживачу електроенергії, на умовах, передбачених Законом України "Про електроенергетику" та Правилами, у зв'язку із цим у сторін виникли взаємні права та обов'язки, які притаманні договірним.

Виходячи з положень ст.ст. 6, 526, 626 - 631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Крім того, статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 42 ПКЕЕН закріплено обов'язок споживачів електричної енергії дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до ч. 5, 6 п. 42 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов'язаний сплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Пунктом 19 вказаних Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами на підставі фактичних показань приладів обліку.

Згідно п. 20 Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до п. 31 Правил споживач, який має право на встановлені законодавством пільги з оплати спожитої електричної енергії , повідомляє у письмовій заяві енергопостачальника про своє право на пільгу з посиланням на відповідний законодавчий акт. Пільгова оплата електричної енергії здійснюється з дня подання споживачем заяви.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики № 09 від 10 березня 1999 року затверджено «порядок застосовування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам».

За змістом п. 1.3 Порядку відпуск електричної енергії населенню, яке проживає в житлових будинках, обладнаних у встановленому законом порядку кухонними електроплитами проводиться за окремими тарифами.

Згідно з вимогами п.3 Правил використання електричних кухонних плит має бути зазначене у п.8 типового договору про користування електричною енергією. У матеріалах справи відсутній договір між сторонами з відповідною позначкою.

Застосування у житловому будинку тарифу, як для будинків, обладнаних у встановленому законом порядку стаціонарними кухонними електричними плитами, можливе лише за умови зазначення відповідних електроустановок в проектній документації під час проектування електрозабезпечення будинку.

В наданій відповідачем проектній документації позначки про встановлення стаціонарних кухонних електроплит у будинку, де мешкають відповідачі, відсутні.

Згідно листа Маріупольського відділення Інспекції Держенергонагляду у Донецькій області № 157/521 від 14 грудня 2011 року за відсутності такої документації на теперішній час у ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відсутні правові підстави для застосування тарифу для постачання електроенергії за вказаною адресою відповідачів відповідно до п.1.3 Порядку застосовування тарифів, що відпускаються населенню і населеним пунктам.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, енергопостачальник при нарахуванні заборгованості діяв у межах вимог діючого законодавства.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, наданої представником позивача, та підтверджується представником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», заборгованість відповідачів утворилася за період з 08 липня 2008 року по 08 серпня 2011 року і складає 324,70 грн. (а.с. 6).

Періоди утворення заборгованості визначені відповідно до даних про контрольні огляди засобу обліку електричної енергії. За змістом п. 1.2 Правил користування електричною енергією контрольний огляд засобу обліку електричної енергії - це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку та зняття його показників.

За таких підстав, суд вважає, що розглядом справи було встановлено, що між позивачем - Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» та відповідачами, склалися договірні правовідносини, згідно наданих представником позивача розрахунків станом на 23 березня 2015 року утворилася заборгованість по оплаті електричної енергії, доказів щодо відсутності існуючої заборгованості за вказаний період відповідачами не надано, тому на них згідно положень статей 525, 526 ЦК України має бути покладений обов'язок погашення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Натомість вирішуючи питання за клопотанням відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до заявлених представником позивача вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 256 ЦК України (далі - ЦК) позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 260 ЦК позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 ЦК, за ст. 253 якого перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому Верховним Судом України у справі № 6-116цс13 було надано правовий висновок, на підставі якого відповідно до ст. 261 ЦК початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 жовтня 2014 року по справі № 6-169цс14, з якої вбачається, що початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів 23 березня 2015 року, а заборгованість утворилась у період з 08 липня 2008 року по 08 серпня 2011 року, то таким чином вимоги до відповідачів були заявлені до суду поза межею трирічного строку перебігу позовної давності за цим спором.

На підставі переліченого, враховуючи, що від ОСОБА_1 надійшло клопотання про застосування строку позовної давності, вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не підлягають задоволенню, бо були подані до суду поза межами строку позовної давності, передбаченої законом.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судом не вирішується питання розподілу понесених сторонами судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 25.09.2015 року

Суддя: О. О. Хараджа