Справа № 442/2598/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/4802/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив суд встановити факт про те, що він не являється батьком ОСОБА_2.

Оскаржуваним рішенням суду заяву задоволено.

Встановлено факт про те, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 не являється батьком ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що справа мала розглядатись в позовному провадженні. Крім того, судом першої інстанції винесено рішення на основі результату аналізу ДНК, проведеного на телепередачі «Говорить Україна», який не відповідає вимогам проведення судово-медичної (генетичної) експертизи відповідно до ЗУ «Про судову експертизу». Також апелянт зазначає, що при розгляді справ про оспорювання батьківства щодо дитини, яка народилась до 01.01.2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, а не норми СК України. Просить рішення суду скасувати і залишити заяву без розгляду.

Апелянт та його представник в судове засідання не з'явились, від представника апелянта, ОСОБА_4, надійшло клопотання про відкладення справи, однак доказів неможливості прибути в судове засідання ним не надано, відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення заявника та представника щодо апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку передбачений ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з вимог статті 136 Сімейного Кодексу України та визнав підставність факту, який просив встановити заявник. Однак, з таким рішенням суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту поданої заяви, що була предметом розгляду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 просив встановити факт про те, що він не являється батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто фактично ОСОБА_3 оспорює своє батьківство щодо сина ОСОБА_2, в актовому записі про народження якого за №218 від 23 січня 1987 року він вказаний як батько дитини (а.с.7). Судом невірно застосовано до даних правовідносин ч. 3 ст. 136 Сімейного Кодексу України, оскільки цей Кодекс не поширюється на правовідносини, що мали місце до 01 січня 2004 року.

Згідно з ст. 56 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.06.1973 року в редакції від 12.06.1998 року «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що відповідно до ст. 56 КпШС в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадку запису про батьківство, зробленого на підставі свідоцтва про шлюб, так і тоді, коли запис був зроблений на підставі спільної заяви батька і матері дитини, які не перебувають у шлюбі між собою.

Як роз'яснив Верховний Суд України в Постанові №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадського стану» у випадку, коли заявник вважає, що він не є батьком дитини, запис про батьківство може бути оспорений в позовному провадженні на підставі ст. 56 КпШС.

Отже, фактично, заявником у даній справі оспорюється своє батьківство по відношенню до ОСОБА_2, про що вчинений відповідний актовий запис, тобто даний спір відповідно до вимог чинного законодавства підлягає вирішенню в позовному порядку, а не в порядку окремого провадження.

Посилання представника заявника на ту обставину, що ОСОБА_3 пропущено річний строк оспорення свого батьківства, визначений статтею 56 Кодексу про шлюб та сім'ю України, не замінює процедуру вирішення спору саме у позовному провадженні та не є підставою для розгляду даного питання в порядку встановлення зазначеного факту в порядку окремого провадження.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про задоволення заяви про встановлення факту про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не являється батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_3 без розгляду

Одночасно слід роз'яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись п.4 ч.1 ст.307, ст. 309, ст.313, п.3 ч.1 ст.314, ст. ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2015 року скасувати, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту залишити без розгляду, роз'яснивши заявнику право на звернення з позовною заявою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: