РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з його донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також встановити наступні способи участі його як батька у вихованні доньки: в першу та третю суботу щомісяця протягом доби без присутності матері; щороку влітку 30 календарних днів для спільного відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері; половину зимових канікул без присутності матері; святкові дні та дні народження дитини почергово з матірю без її присутності та за попередньою домовленістю з нею. Позовні вимоги вмотивував тим, що відповідач з часу розлучення, яке мало місце в 2006 році, штучно створює йому перешкоди у вихованні доньки та спілкуванні з нею, добровільного вирішення спору не бажає. Звернення до органу опіки та піклування позитивного результату не дали, тому просить в судовому порядку визначити способи його участі у вихованні доньки.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Пояснив, що відповідач не дає йому можливості бачитись з донькою, за всіма адресами, де б вона могла бути, її немає, всі номери телефонів, які він мав, з серпня 2013 року не відповідають, а нових контактних даних (номер телефона, можливість звязку через мережу Інтернет) вона жодного разу йому не повідомляла. Востаннє бачив доньку в 2013 року, коли надавав згоду на її тимчасовий виїзд за кордон, а востаннє спілкувався з донькою в телефонному режимі в липні 2013 року. Строк його дозволу на виїзд закінчився, нового він не давав, разом з тим, дитина вивезена до Англії. Про наявність рішення Вищого суду Лондона йому відомо лише зі слів представників сторін, будь-яких мирових угод він особисто не укладав, бажає спілкуватись з дитиною. Готовий їхати до Англії, аби проводити з нею літні, зимові канікули, дні народжень. Вважає, що такі приїзди (до Англії та в Україну) мають відбуватися почергово. Під святами, які хотів би проводити з донькою, має на увазі Різдво, його день народження, а також, за умови наявності бажання дитини, - Новий рік.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що відповідач з донькою з 26.06.2014 року проживають за кордоном. Відповідач звернувся до органів юстиції, внаслідок чого є рішення Вищого суду Англії за результатами вирішення питання про можливість повернення дитини. Належно засвідченої копії рішення суду отримано не було, надійшла лише копія на електронну пошту. Заяв про те, що не бажає повернення доньки, позивач не подавав. Матір дитини після скасування дозволу на виїзд за кордон неодноразово перетинала кордон, хоча прикордонна служба була повідомлена позивачем про скасування його попереднього дозволу на виїзд.

Відповідач надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що заявлених до неї позовних вимог не визнає, оскільки перешкод у вихованні та спілкуванні позивача з їх спільною донькою не чинить. Пропозицію систематичних зустрічей з донькою без її участі прийняти не може, оскільки з січня 2011 року постійно проживає з донькою у Великобританії, куди виїхала на підставі нотаріально засвідченого дозволу позивача на виїзд дитини за кордон. У Великобританії дитина навчається в Середній школі та має постійне місце проживання. Крім того, рішенням Вищого Суду Юстиції Великобританії від 2.07.2015 року вже було визначено способи та порядок спілкування батька та дитини, при чому відповідач погодився відкликати свої заяви в Україні щодо даної справи та керуватися у суді положеннями Гаазької конвенції від 1996 року. Заявлені позивачем способи участі у вихованні доньки не відповідають інтересам дитини; відповідач пропонує ті способи участі у вихованні, які визначені рішенням Вищого Суду Юстиції Великобританії від 2.07.2015 року. Зазначає, що бажає брати участь у даній справі через свого представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що з часу виїзду до Великобританії відповідач щороку приїжджає в Україну і проблеми щодо зустрічей батька з дитиною відсутні. Дозвіл на виїзд скасований батьком лише через три роки після його надання, тобто жодного протиправного вивезення дитини не було. Юлія була в Україні в серпні 2014 року та в серпні 2015 року, однак позивач, знаючи про це, не чинив найменших спроб спілкуватися з нею. Відповідач має оригінал нотаріально посвідченої заяви позивача про дозвіл на виїзд дитини за кордон до 18 років, про скасування цього дозволу їй не було відомо. Просить в позові відмовити, оскільки перед зверненням до суду позивач не отримав рішення органу опіки та піклування щодо способів участі у вихованні доньки; не довів чинення йому перешкод матірю дитини; предмет спору відсутній, оскільки сторони добровільно домовились щодо способів та періодичності спілкування батька з дитиною через Вищий Суд Великобританії.

Представник органу опіки та піклування в ході судового розгляду справи пояснила, що оскільки дитина в Україні не проживає, тому орган опіки та піклування не може дати власного висновку по справі, так як процедуру його підготовки за даних обставин неможливо дотримати. Юлія особисто була в Службі у справах дітей влітку 2015 року, повідомила, що навчається у Великобританії, бажає жити там, в Україну повертатись не бажає. В подальшому в судові засідання представник третьої особи не зявлялася, надавши заяву про розгляд справи без її присутності, у вирішенні справи покладаючись на розсуд суду.

Заслухавши позивача, представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження дитини, копія котрого міститься у справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 5.10.2005 року, яке набрало законної сили 17.10.2005 року, шлюб між сторонами розірвано. Розірвання шлюбу зареєстровано 8.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, копія котрого наявна у справі.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матірю, що сторонами не оспорюється.

18.07.2011 року батько дитини надав свою нотаріально засвідчену згоду на тимчасовий виїзд за кордон до будь-якої країни світу його доньки ОСОБА_5 у супроводі матері ОСОБА_4 в період з 30.11.2002 року по 18.07.2020 року.

8.05.2014 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради з заявою про визначення способів участі у вихованні дитини, зазначивши, що після припинення шлюбних відносин постійно бачився з донькою, однак протягом року перед поданням цієї заяви матір дитини почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною і на його звернення про добровільне вирішення спору ніяк не реагує. Просив встановити йому способи участі у вихованні донки в першу та третю суботу щомісяця протягом дня без присутності матері.

21.05.2014 року Служба у справах дітей Хмельницької міської ради повідомила позивача, що з ОСОБА_4 неможливо провести бесіду, тому рекомендовано вирішити спірне питання в суді.

29.07.2014 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу було нотаріально посвідчено заяву ОСОБА_1, адресовану компетентним органам або всім, кого це стосується, в якій позивач зазначив, що скасовує раніше надану згоду на тимчасовий виїзд його доньки за кордон.

31.07.2014 року позивач звернувся до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо вжиття заходів по обмеженню виїзду з України його доньки ОСОБА_5

Листом від 12.08.2014 року Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України позивача повідомлено про те, що запропоновані ним заходи згідно законодавства належать до категорії доручень правоохоронних органів та повинні бути оформлені такими уповноваженими органами на бланку за визначеною формою. Крім того, належно оформлене доручення з цих питань може бути прийнято до виконання лише Адміністрацією Держприкордонслужби України. Позивач звернувся з аналогічним зверненням і до Адміністрації ДПС України, котра листом від 28.09.2015 року довела до його відома необхідність наявності судового рішення про обмеження в праві виїзду і неможливість такого обмеження за його відсутності.

Вказані обставини підтверджуються заявою від 29.07.2014 року, зареєстрованою в реєстрі за № 2353, заявою про визначення способів участі у вихованні дитини від 8.05.2014 року, описом документів, що додаються до заяви, листом Служби у справах дітей Хмельницької міської ради від 21.05.2014 року за вих. № 01-34-1118/14, листом Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.08.2014 року за вих. № 23/3-66, листом Адміністрації ДПС України від 28.09.2015 року за вих. № 23/З-4725.

Позивач в період з липня по листопад 2014 року звертався до органів міліції та прокуратури з приводу встановлення місця проживання його доньки, що підтверджується наданими ним талоном-повідомленням № 1386 від 28.07.2014 року про прийняття заяви, супровідним листом Прокуратури м. Хмельницького від 25.11.2014 року за вих. № 44р-14, талоном повідомленням № 002151 від 21.11.2014 року про прийняття заяви, супровідним листом Прокуратури м. Хмельницького від 5.12.2014 року за вих. № 08-р., листом ПЗВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області від 5.09.2014 року за вих. № 13101, листом ПЗВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області від 1.08.2014 року за вих. № 10570.

Як вбачається з повідомлення НВК № 10 від 26.11.2014 року за вих. № 652, копія котрого наявна у справі, ОСОБА_5 навчалась в зазначеному навчальному закладі з 1.09.2009 року по 12.01.2011 року, коли вибула на підставі заяви матері на постійне місце проживання у Великобританію.

Як вбачається з повідомлення Головного центру обробки інформації ДПС України від 15.12.2014 року за вих. № 0.254-15095/0/15-14, відповідач з донькою після вїзду до України 2.11.2014 року (напрямок Лондон - Київ) виїхали в зворотному напрямку (Київ - Лондон) 25.10.2014 року.

Крім того, та обставина, що з січня 2011 року і до даного часу матір з дитиною постійно проживають в Англії, відповідачем не оспорюється. Їх виїзд до Великобританії не був заборонений законом, оскільки на час такого виїзду позивач погодив право матері на виїзд з нею дитини за кордон до будь-якої країни до досягнення донькою повноліття.

13.02.2015 року позивач звернувся до ГУЮ у Хмельницькій області з заявою про надання допомоги щодо повернення його доньки ОСОБА_5 з Великобританії. За таким зверненням було розпочато справу про повернення дитини до України на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, в межах котрої Високий суд CAFCASS підготував звіт, за змістом котрого дитина відмовляється повертатися.

Зазначені обставини підтверджуються заявою ОСОБА_1 від 13.02.2015 року, повідомленням Міністерства юстиції України від 25.06.2015 року за вих. № 1520-0-30-15/12, копії котрих наявні у справі.

Згідно листів ГТУЮ у Хмельницькій області від 29.10.2015 року за вих. № 9485-2015/10-11-435/3142-2015 та Міністерства юстиції України від 20.10.2015 року за вих. № 12-32/453, у справі про повернення неповнолітньої ОСОБА_5 з Великобританії до України за повідомленням британської сторони наказом Високого суду справедливості м. Лондон 2.07.2015 року судом видано наказ, яким затверджено мирову угоду між батьками щодо порядку спілкування з дитиною.

На підтвердження зазначеного суду було надано копію відповідного судового рішення, нотаріально посвідчений переклад котрого був попередньо наданий суду відповідачем і наявний у справі. У ньому викладені наступні умови порядку спілкування з дитиною:

-дитина проживатиме з матірю у Англії,

-мати має надати можливість та умови дочці для її спілкування з батьком по Скайпу раз на місяць та на усі свята, наприклад: день народження дитини, день народження батька та Різдво; сторони погодились, що спілкування по Скайпу має відбуватись кожної останньої неділі місяця о 18.00 (англійський час);

-пряме спілкування з дитиною відбуватиметься кожного приїзду матері з дитиною до України. Мати має повідомляти батька не пізніше ніж за 28 днів до свого приїзду; також обговорено, що мати намагатиметься приїздити до України із дочкою не менше ніж 2 рази на рік;

-пряме спілкування із дитиною у Англії відбуватиметься кожного приїзду батька. Батько має повідомити матір про свій приїзд не пізніше ніж за 28 днів до свого приїзду, зазначивши усі деталі своєї подорожі, а саме деталі авіа перельоту та місця перебування у Англії;

-прямий та непрямий контакт, який не внесено до даного порядку, сторони уже встановлюють між собою безпосередньо.

Відповідач посилається на те, що саме такі способи участі батька у вихованні доньки та у спілкуванні з нею відповідають інтересам дитини. Позивач та його представник посилаються на те, що вище визначених способів участі у вихованні доньки позивачу недостатньо, на умови жодної мирової угоди він письмово не погоджувався, крім того, відповідач не надала будь-яких контактів доньки, за якими він міг би з нею спілкуватись в телефонному режимі або за допомогою мережі Інтернет; про факт приїзду дитини в серпні 2015 року в Україну відповідач його не повідомляла.

Згідно наданого суду у даній справі повідомлення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.01.2015 року за вих. № 01-34-77/15, висновок органу опіки та піклування щодо встановлення способів участі батька дитини у спілкуванні з дитиною та у її вихованні надати суду неможливо.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Враховуючи пояснення позивача про те, що йому не було надано відповідачем будь-яких контактних даних дитини для можливості телефонного звязку або спілкування через мережу Інтернет, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобовязання відповідача не чинити перешкод позивачу у вихованні доньки та спілкуванні з нею.

Враховуючи ту обставину, що орган опіки та піклування не надав позивачу на його звернення рішення про визначення способів участі у вихованні доньки і не міг зробити цього з обєктивних причин, тоді як позивач наполягає на визначенні таких способів, необхідно задовольнити і вимогу про встановлення таких способів, однак частково з врахуванням інтересів дитини, наскільки їх вдалося встановити в межах розгляду даної справи.

Зокрема, оскільки дитина постійно проживає з матірю у Великобританії, не відповідають інтересам дитини і не змогли б бути реально виконаними зустрічі батька та доньки в першу та третю суботу щомісяця протягом доби без присутності матері та проведення святкових днів та днів народжень дитини почергово з матірю без її присутності.

Крім того, оскільки позивачем не надано доказів періодичності та тривалості канікул (зимових та літніх) його доньки, а представнику відповідача така інформація не відома, а також з огляду на вже наведену обставину проживання дитини у Великобританії, неможливо обєктивно встановити відповідність інтересам дитини проведення з батьком без присутності матері 30 календарних днів щороку влітку та половину зимових канікул щороку.

Разом з тим, позивач має справо спілкуватись з дитиною як шляхом безпосередніх зустрічей з донькою, так і в телефонному режимі та за допомогою мережі Інтернет.

За сукупності вище вказаних обставин суд вважає за необхідне визначити наступні способи участі батька у вихованні доньки: їх спілкування за допомогою засобів телефонного звязку, інтернет-телефонії («Скайп») щомісяця кожної останньої неділі о 19.00 год. за українським часом, а також в день народження дитини та батька, на Різдво, Великдень; особисте спілкування батька з дитиною кожного приїзду матері з дитиною до України та кожного приїзду батька до Англії, з періодичністю приїздів не менш ніж двічі на рік.

Тим самим в задоволенні решти позовних вимог (встановленні інших способів участі у вихованні дитини) слід відмовити.

Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, їх слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 182,70 грн., виходячи з того, що перша позовна вимога задоволена повністю, а друга частково, однак в звязку з немайновим характером вимоги визначити чітку частку немає можливості, тому сума відшкодування судового збору за неї складає ? ((243,60 грн. : 2) + (243,60 грн. : 2 х ?) = 182,70 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 157 159 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:

-спілкування батька з дитиною за допомогою засобів телефонного звязку, інтернет-телефонії («Скайп») щомісяця кожної останньої неділі о 19.00 год. за українським часом, а також в день народження батька та дитини, на Різдво, Великдень;

-особисте спілкування батька з дитиною кожного приїзду матері з дитиною до України та кожного приїзду батька до Англії, з періодичністю приїздів - не менш ніж двічі на рік.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 182,70 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: