Справа № 761/8910/15-ц
Провадження №2/761/4556/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

09 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів, суд, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що 29 січня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №336235/774/6-14. За умовами цього договору на строк з 29.01.2014 року по 29.07.2014 року позивач вніс 70 000,00 грн. за процентною ставкою 21 % річних. Під час дії вказаного договору його дію було пролонговано до 29.01.2015 року. Після завершення його дії, вказані кошти в розмірі 70 000,00 грн. було перераховано на поточний рахунок НОМЕР_1. звідки в подальшому за домовленістю сторін частину з вкладу а саме 20 000,00 грн. було переведено на новий депозитний рахунок, а залишок з вирахуванням коштів, які позивач використав для задоволення власних потреб, в розмір 40 000,00 грн. залишився на вказаному рахунку. Однак вказані кошти відповідач позивачу не повернув за відсутності коштів у касі банку. 04.03.2015 року заявником було направлено заяву в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення коштів з депозитного рахунку, проте відповідач не повернув позивачу кошти, що знаходяться на вищевказаному рахунку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду телеграму в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи суд не повідомив, в зв'язку із чим суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява банківського вкладу №336235/774/6-14. За умовами цього договору на строк з 29.01.2014 року по 29.07.2014 року позивач вніс 70 000,00 грн. за процентною ставкою 21 % річних (п. 2 Договору-заяви). Під час дії вказаного договору його дію було пролонговано до 29.01.2015 року. (п. 7 Договору-заяви).

Відповідно до копії квитанції № 12 від 29.01.2014 року, позивач ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок банку суму коштів в розмірі 70 000,00 грн.

Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача від 19.03.2015 року, вбачається, що вказані депозитні кошти в розмірі 70 000,00 грн. після закінчення строку дії вищевказаного пролонгованого депозитного договору було перераховано на рахунок НОМЕР_1, звідки в подальшому частину коштів в розмірі 20 000,00 грн. було перераховано на інший депозитний рахунок, а залишок коштів в розмірі 50 000,00 грн. залишилися на вказаному рахунку.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем у добровільному порядку було сплачено позивачу частину грошових коштів за договором у розмірі 10 000,00 грн..

Однак, відповідач не повернув позивачу іншу частину грошових коштів, внесених останнім відповідно до договору-заяви № 336235/774/6-14 від 29.01.2014 року.

Відповідно до п.2 договору-заяви банківського вкладу № 336235/774/6-14 банк відкриває на ім'я вкладника рахунок для виплати відсотків.

Відповідно до виписки по особовому рахунку НОМЕР_1. за період з 10.03.2015 року по 10.03.2015 року, вбачається, що вихідний залишок коштів по вказаному рахунку станом на 10.03.2015 року становить 40 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було порушено п. 1 Договору-заяви банківського вкладу, а саме не повернуто в зазначений строк частину банківського вкладу позивачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення коштів підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення 3% річних необхідно зазначити, що так як відповідач прострочив виконання умов Договору банківського рахунку за період часу з 09.02.2015 року по 26.03.2015 року (46 днів), з відповідача підлягає стягненню сума трьох відсотків річних за час невиконання ним взятих на себе зобов'язань за період часу з 09.02.2015 року по 26.03.2015 року, в розмірі 151,23 грн..

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача 3% річних за період з 09.02.2015 року по 26.03.2015 року, що становить 151,23 грн.

Також, в зв'язку з прострочення виконання зобов'язання по вищевказаному депозитному договору, з відповідача також підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 09.02.2015 року по 26.03.2015 року, в розмірі 2120,00 грн..

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено невиконання відповідних договірних зобов'язань перед позивачем щодо повернення банківських вкладів та відсотків за користування ними, тому оскільки заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення коштів підлягає задоволенню, а тому підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» на користь позивача заборгованість по Договору-заяві банківського вкладу «Класік» №336235/774/6-14 від 29.01.2014 року, в розмірі 44 111,23 грн..

Судові витрати суд розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 1058, 1060 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 56-61, 64, 88, 174, 179,208, 209, 212-215, 233ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу по договору № 336235/774/6-14 від 29.01.2014 року в розмірі 44 111,23 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 441,10 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: