РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2015 року

Вінницький міській суд Вінницької області

в складі головуючого Бар`яка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Бойко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № З Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків, зазначивши, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син пройшов співбесіду в Генеральному Консульстві Республіки Польщі у м. Вінниці і отримав Карту поляка, яка надає право на безкоштовне навчання у навчальних закладах Польщі. Однак відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон для навчання у навчальному закладі Польщі, а також для проходження навчальної практики до Болгарії, в силу чого позивач просить суд надати дозвіл на тимчасову поїздку неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 до Польщі, Болгарії та інших країн Шенгенської угоди в період з 01 серпня 2016 року по 16 серпня 2018 року. Дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , відкриття, оформлення візи та інших документів, пов`язаних з перебуванням неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 серпня 2016 року по 16 серпня 2018 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві, змінивши дату початку періоду, на який необхідно дитині перебувати за межами України, а саме: просила надати відповідні дозволи, дія яких охоплюється періодом з 01.01.2016 року по 16 серпня 2018 року, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, пояснивши, що син ніколи не виявляв бажання навчатись у Польщі, а мати тисне на сина і зловживає своїми батьківськими правами. Зазначив, що в Україні є багато вузів, де дитина може навчатись. Просив в позові відмовити. На уточнюючі питання суду не зміг зазначити в якому навчальному закладі і в якому класі навчається його син на даний час.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, додатково пояснивши, що дана ситуація є наслідком конфлікту сторін після розлучення, що негативно відображається на розвитку дитини, зазначивши, що батько мало цікавиться життям дитини, просив позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 06.09.2000 року та зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 6).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого 26.03.2004 року, Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 березня 2004 року, актовий запис № 362 (а.с. 5).

Зміст довідки № 8451, виданої 09 вересня 2015 року Пенсійним фондом України м. Вінниці зазначає, що ОСОБА_1 отримує аліменти на одну дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 з пенсіонера ОСОБА_2 в період з квітня 2015 року по вересень 2015 року в розмірі 2814,78 грн. (а.с. 7).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку від 16.09.2015 року, вказано, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 син (а.с. 8).

Відповідно до копії Свідоцтва про базову загальну середню освіту серія НОМЕР_3 , виданого 10.06.2015 року, та додатка до вказаного свідоцтва, зазначено, що ОСОБА_3 закінчив у 2015 році заклад «Навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-ІІ ступенів ліцей № 7 Вінницька міська рада», вивчав польську мову (а.с. 9, 10).

Карта поляка номер КАА144993, видана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджує, що ОСОБА_3 належить до польського народу, дійсна до 25.03.2020 року (а.с. 11).

Частина 3 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Норма ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та пункт 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (із змінами) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. Такі особи на момент виїзду з України мають досягнути 18-річного віку. Особа, яка супроводжує дитину, надає для перевірки прикордонному наряду нотаріально засвідчену згоду обох батьків.

Згідно з пунктом 4 вказаних вище Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном.

Нотаріально посвідчена згода другого з батьків не вимагається також у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд за межи України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За даних обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина на навчання в Республіку Польща, що об`єктивно не відповідає інтересам дитини та не направлено на забезпечення можливості дитини удосконалити свій розвиток, в силу чого позовні вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, а саме: до Республіки Польщі та Республіки Болгарії, неповнолітнього громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2016 року по 16 серпня 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , та надання дозволу ОСОБА_1 або її офіційному представникові на відкриття, оформлення візи та інших документів, пов`язаних з виїздом до Республіки Польщі та Республіки Болгарії неповнолітнього громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2016 року по 16 серпня 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 найшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, проте, суд звертає увагу на те, що позивач не обґрунтував в судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами необхідність надання дозволу на виїзд дитини в країни Шенгенської угоди, оскільки дані обставини обґрунтовувались припущеннями щодо можливої наявності у майбутньому такої необхідності, яка пов`язана виключно з процесом навчання, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд при прийнятті рішення не може керуватись припущеннями щодо обставин, які, можливо, виникнуть у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 60, 88, 212, 215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на неодноразовий, тимчасовий виїзд за межі України, а саме: до Республіки Польщі та Республіки Болгарії, неповнолітнього громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2016 року по 16 серпня 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Надати дозвіл ОСОБА_1 або її офіційному представникові на відкриття, оформлення візи та інших документів, пов`язаних з виїздом до Республіки Польщі та Республіки Болгарії неповнолітнього громадянина України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01 січня 2016 року по 16 серпня 2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. понесених судових витрат за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя