Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/7330/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Курбатова О.М.
Провадження № 22-ц/778/4096/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, компенсації вимушеного прогулу та відшкодування моральних збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжгаз», третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, компенсації вимушеного прогулу та відшкодування моральних збитків.

В позові зазначав, що з 03 лютого 2004р. він працював на посаді старшого майстра цеху внутрішньо-будинкових систем газопостачання № 3 на підприємстві ПАТ «Заопріжгаз». Він є членом профспілки в структурі ФПУ. Сплачував профспілкові внески. В серпні 2014р. керівництво розпочало протиправні дії до примусу на звільнення. Він є спеціалістом якісну роботу якого було неодноразово відзначено, підстав для звільнення по скороченню штату на виробництві відсутні і він є єдиним годувальником в родині, що надало йому підстави не піддаватись на шантаж і погрози, на грубе порушення його трудового договору від керівництва установи. 21.08.2014р його було ознайомлено з наказами № 643-од від 19.08.2014р. та № 631-п від 20.08.2014 року. 21.10.2014р. його було звільнено за наказом № 877-п від 21.10.2014р. На примірниках наказу він зробив напис про незгоду зі звільненням. За період після попередження до звільнення вільні вакантні місця на підприємстві йому не пропонувалися. В день звільнення йому було надано трудову книжку, але не надано довідку про середню заробітну плату, та не надано розрахунок та розрахункові кошти (про що свідчить поточний звіт з банку). Просив суд визнати незаконним в частині його звільнення наказ №631-п від 20.08.2014р.; скасувати наказ №877-п від 21.10.2014р. по ПАТ «Запоріжгаз», поновити його на посаді старшого майстра цеху внутрішньо-будинкових систем газопостачання №3 ПАТ «Запоріжгаз»; зобов'язати ПАТ «Запоріжгаз» видати трудову книжку без запису про незаконне звільнення; стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» на його користь оплату за вимушений прогул в розмірі 27 036грн. 25коп., з урахуванням обов'язкових платежів, які будуть відраховані в якості податків та страхових внесків з загальної суми; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 3028грн. 03коп.; стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» на його користь компенсацію моральних збитків в розмірі 50 000грн.; постановити окрему ухвалу на виявлені під час розгляду грубого порушення норм трудового законодавства та безпеки при організації газопостачання і, встановивши причини та умови порушень, вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, оскільки вважає, що при його звільненні з роботи були порушені норми трудового законодавства, а саме: у відповідача не було підстав по скороченню штату, при його звільненні відповідач не звертався до профспілки за попередньою згодою, після попередження про звільнення і до звільнення з роботи йому не пропонувались вільні вакантні місця.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ПАТ «Запоріжгаз» надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи апелянта, просить відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін оскаржене рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7, які доводи апеляційної скарги не визнали, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач працював у ВАТ «Запоріжгаз», правонаступником кого з червня 2010р. є ПАТ «Запоріжгаз», з 01 листопада 1998р.

ОСОБА_3 працював слюсарем з експлуатації та ремонту газового обладнання 3-го розряду в цеху №1, а з 03 лютого 2004р. працював на посаді старшого майстра цеху внутрішньо- будинкових систем газопостачання №3.

На підприємстві ПАТ «Запоріжгаз» у 2014р. відбулося поетапне проведення скорочення штату та чисельності працівників.

Адміністрація ПАТ «Запоріжгаз», у відповідності до ст.49-4 КЗпП України направила лист голові ОПО ПАТ «Запоріжгаз» з приводу проведення консультації та обговорення з ОПО щодо вивільнення конкретних працівників для запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, що підтверджується копією листа адміністрації ПАТ "Запоріжгаз №08/2450 від 17.04.2014р.

Наказом №643-од від 19.08.2014р. "Про скорочення штату та чисельності працівників ПАТ «Запоріжгаз» у зв'язку із значним зменшенням обсягів робіт з розподілу та постачання природного газу, з метою недопущення збитковості господарської діяльності товариства з 22 жовтня 2014р. були скорочені посади та професії в підрозділах і виключені із штатного розпису. При цьому була скорочена посада старшого майстра цеху внутрішньо-будинкових систем газопостачання №3 міського експлуатаційного управління (далі - ВБСГ №3 МЄУ), на якій працював позивач.

Наказом №631-ц від 20.08.2014р. "Про скорочення штату у зв'язку із значним зменшенням обсягів робіт з розподілу та постачання природного газу, з метою недопущення збитковості господарської діяльності ПАТ «Запоріжгаз» згідно з наказом №643-од від 19.08.2014р. визначені як такі, що підлягають скороченню посади, в переліку яких зазначена і посада, на якій працював позивач старший майстер цеху ВБСГ №3 МЕУ.

Позивача звільнено у зв'язку зі скороченням штату за ст.40 п.1 КЗпП України з 22 жовтня 2014р.

З наказом №631-ц від 20.08.2014р. позивач був ознайомлений 21.08.2014р., що підтверджується його підписом в листі ознайомлення з наказом.

На час ознайомлення позивача з попередженням про наступне вивільнення вільних вакансій не було, про що зазначено в самому попередженні.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що позивачеві до його звільнення пропонували роботу слюсаря, оскільки інших вакансій не було, але він відмовився.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно керувався нормами матеріального права та вірно застосував норми процесуального права.

Згідно п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суд правильно послався на ч.1 ст.49-2 КЗпП України, за якою про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці та встановив, що вимоги закону виконані відповідачем.

Матеріалами справи підтверджується, що про наступне вивільнення позивач був особисто попереджений 21 серпня 2014р., що підтверджується його підписом із зазначенням дати

Суд першої інстанції правильно застосував ч.2, ч.3 ст.49-2 КЗпП України, згідно яких при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством; одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Доводи апеляційної скарги перевірені під час апеляційного розгляду справи (а.с.187-196).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції ст.ст. 212, 213 ЦПК України у зв'язку із тим, що суд першої інстанції діяв на боці відповідача, не взяв до уваги фальсифікацію поводів та підстав звільнення не мають свого підтвердження.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалене у відповідності до ст.ст. 212, 213 ЦПК України.

За ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, при цьому жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи у відповідності до наведених норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції протиправно зупиняв провадження у справі для отримання згоди профспілкового органу на звільнення позивача не приймаються з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції від 23 березня 2015р. про зупинення провадження у справі була предметом апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_3 Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015р. залишена без змін та набрала законної сили.

Виходячи з наведених обставин доводи апеляційної скарги позивача в частині незгоди з ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 березня 2015р. є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо високих професійних якостей позивача, важливості його роботи для суспільства не можуть спростувати висновки рішення суду, яким належним чином встановлено, що скорочення штату на підприємстві відбулося, позивач належним чином завчасно був попереджений про звільнення, від пропозицій перейти у зв'язку із скорочення посади старшого майстра на посаду слюсаря відмовлявся.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для прийняття рішення підприємством про скорочення штату відхилені колегією суддів, яка погоджується з висновками рішення суду першої інстанції, який зазначив, що відповідно до ст.64 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання на свій розсуд визначає структуру та штатну чисельність. У зв'язку із зменшенням обсягів транспортування природного газу правлінням ПАТ «Запоріжгаз» було прийнято рішення про припинення прийому на роботу з розподілом обов'язків між іншими виконавцями зі встановленням часткових доплат або додаткового преміювання і розпочато планове зменшення чисельності працівників через скорочення штату.

Доводи апеляційної скарги про відсутність консультацій з професійними спілками при звільненні позивача спростовані під час розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Запоріжгаз» у відповідності зі ст.49-4 КЗпП України направлявся лист голові ОПО ПАТ «Запоріжгаз» з приводу проведення консультації та обговорення з ОПО щодо вивільнення конкретних працівників для запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, що підтверджується копією листа адміністрації ПАТ "Запоріжгаз №08/2450 від 17.04.2014р., наявною у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у відповідача вакантних місць, які мали бути запропоновані позивачу, співпадають з підставами позовних вимог, досліджених у суді першої інстанції, який належним чином встановив, що на час звільнення позивача не були вільні посади майстра цеху внутрішньо-будинкових систем газопостачання №3, що з 01 жовтня 2014р. ОСОБА_11 працює на посаді слюсаря, на посаду майстра цеху №3 не призначався. Ці доводи апеляційної скарги не можуть спростувати рішення суду, оскільки свого підтвердження не мають.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності на час звільнення вакантних місць не можуть спростувати рішення суду, яким під час розгляду справи встановлено, що від запропонованих посад позивач відмовлявся, що унеможливило його залишення на роботі у підприємстві, факт скорочення штату якого доведений належним чином.

За клопотанням представника апелянта під час апеляційного розгляду справи двічі постановлені ухвали про витребування доказів. Апеляційним судом витребувані та досліджені штатні розписи підприємства станом на час прийняття рішення про скорочення, скорочення позивача та на січень 2015р. і на час розгляду справи апеляційним судом.

Встановлено, що посада старшого майстра цеху внутрішньо-будинкових систем газопостачання №3, яку займав позивач скорочена. Посади майстрів цеху становили шість одиниць на час скорочення і до цього часу.

Тобто, видно (на спростування доводів апелянта), що ані поновлення посади позивача, ані розширення штатної кількості майстрів структурного підрозділу, де працював позивач не відбулося.

Наявність інших вакансій за умови відмови працівника їх зайняти, що встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, не можуть спростувати висновки рішення суду щодо відсутності порушень закону при звільненні позивача за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Одночасно з витребуваними на виконання ухвал апеляційного суду штатних розкладів підприємства до апеляційного суду надано копію обвинувального акту щодо підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 КК України під час роботи на ПАТ «Запоріжгаз» на посаді старшого майстра цеху внутрішньо-будинкових систем газопостачання №3 міського експлуатаційного управління, які не прийняті апеляційним судом, оскільки суперечать ч.3 ст.58 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст.58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку звернення до профспілкового органу щодо згоди на звільнення позивача не можуть спростувати висновки рішення суду.

Під час розгляду справи судом першої інстанції у зв'язку із тим, що ОСОБА_3 не був запрошений на засідання профспілкового органу, не був повідомлений про засідання, зроблений висновок, що звільнення відбулося фактично без належної згоди цього органу та 23 березня 2015р. постановлено ухвалу, яка ґрунтувалася на ч.9 ст.43 КЗпП України.

Згідно ч. 9 статті 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Згідно роз'яснень п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП; встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Необхідне за законом звернення ПАТ "Запоріжгаз" до виборного органу первинної профспілкової організації мало місце 20.08.2014 року та підписано начальником відділу кадрів ОСОБА_8 з прикладенням печатки відділу кадрів.

Отримання судом першої інстанції належної згоди профспілкового органу на звільнення позивача надало підстави для висновку про відсутність порушень трудового законодавства в цій частині (а.с.139).

У зв'язку із тим, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності звільнення працівника не знайшли свого підтвердження, а висновки оскарженого рішення про відмову у позовних вимогах про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі є належними та обґрунтованими, не мають підстав доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення суду щодо відмови у стягненні 50000грн. відшкодування моральної шкоди, відмови у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Частина апеляційної скарги, в якій представник позивача згадує трагічні події 13 жовтня 2007р. під час вибуху газу у житловому будинку у м.Дніпропетровську та вважає, що звільнення позивача призведе до негативних наслідків для безпеки систем газопостачання України, не є доводами по суті оскарженого рішення та виходить за визначені ст. 303 ЦПК України межі розгляду справи апеляційним судом, а тому не можуть спростувати висновків рішення суду першої інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: