АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Волошиної В.М.

при секретарі Івановій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюпредставника Республіканського вищого училища фізичної культури - Шевчука Володимира Івановича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Республіканського вищого училища фізичної культури, третя особа: Міністерство освіти і науки України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 754/137/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10888/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Смирнова Є.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Республіканського вищого училища фізичної культури, третя особа: Міністерство освіти і науки України, в якому просив визнати звільнення незаконним та поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.12.2014 року до дня фактичного допуску до роботи, з розрахунку середньоденної заробітної плати 144,25 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у відповідності до наказу виконуючого обов'язки директора Республіканського вищого училища фізичної культури ОСОБА_5 № 108-к від 16.05.2014 року він був прийнятий на роботу на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи Республіканського вищого училища фізичної культури. Наказом № 602 від 05.12.2014 року він був звільнений з роботи, на підставі листа Міністерства освіти і науки України № 1/11-18817 від 28.11.2014 року, у якому зазначено, що його призначення на вказану посаду не було узгоджене з Міністерством освіти, що є порушенням пп.5 п.10, укладеного з директором училища ОСОБА_5 контракту № 1-185 від 04.09.2014 року. На думку позивача його звільнення було незаконним, таким що суперечить ст. 36 КЗпП України, в якій зазначено чіткий перелік підстав для припинення трудового договору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року позов задоволено.

ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи Республіканського вищого училища фізичної культури та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.12.2014 року до дня фактичного допуску до роботи у Республіканському вищому училищі фізичної культури, з розрахунку середньоденної заробітної плати 144 грн. 25 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник Республіканського вищого училища фізичної культури - Шевчук В.І. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилався на те, що Республіканське вище училище фізичної культури є уповноваженим органом Міністерства освіти і науки України і безпосередньо підпорядковується йому. Призначення позивача на вказану посаду відбулося з порушенням процедури, оскільки відповідно до контракту з директором Республіканського вищого училища фізичної культури від 04.09.2014 року №1-185, останній повинен був погодити кандидатуру свого заступника з Міністерством освіти, проте цього не зробив, а тому звільнення ОСОБА_2 з посади, на думку апелянта, було законним.

Представник Республіканського вищого училища фізичної культури у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи, що рішення суду першої інстанції законне і обґрунтоване.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника Міністерство освіти і науки України.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 16.05.2014 року був прийнятий на роботу до Республіканського вищого училища фізичної культури на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи на підставі наказу виконуючого обов'язків директора училища ОСОБА_5 № 108-к від 16.05.2014 року. (а.с. 108)

Наказом № 602 від 05.12.2014 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи, у зв'язку з тим,що таке призначення не було погоджено з Міністерством освіти і науки України, що є порушенням підпункту 5 пункту 10 контракту № 1-185 від 04.09.2014 року, згідно п.8 ст.36 КЗпП України з 05 грудня 2014 року. Також підставою звільнення у наказі вказаний лист МОН України №1/11-18817 від 28.11.2014 року. (а.с.4)

В листі Міністерства освіти і науки України №1/11-18817 від 28.11.2014 року, за підписом Міністра Квіта С.М., зокрема, вказано: «прошу у зазначений строк надіслати копію наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи, адже таке призначення не було погоджене з Міністерством освіти і науки України, що є порушенням підпункту 5 пункту 10 укладеного з Вами контракту № І-185 від 04 вересня 2014 року». (а.с. 6)

Вважаючи, що він був звільнений незаконно, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погоджується і колегія суддів, керуючись положеннями ст. 36 КЗпП України, виходив з того, що при призначенні позивача на посаду ОСОБА_5 виконував обов'язки директора училища та у своїй діяльності керувався Статутом училища, згідно якого мав право приймати на роботу та звільняти працівників училища, та який не передбачає обов'язкового узгодження з Міністерством освіти і науки України кандидат на заступника училища.

Колегія суддів не бере до уваги та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що призначення позивача на вказану посаду відбулося з порушенням процедури, оскільки відповідно до контракту з директором Республіканського вищого училища фізичної культури від 04.09.2014 року №1-185, останній повинен був погодити кандидатуру свого заступника з Міністерством освіти, проте цього не зробив, а тому звільнення ОСОБА_2 було законним, виходячи з наступного.

Як встановлено колегією суддів, Наказом Міністра освіти і науки України Квіта С.М. №170-К від 05.05.2014 року виконання обов'язків директора Республіканського вищого училища фізичної культури з 06.05.2014 року було покладено на ОСОБА_5 (а.с. 39)

Призначення ОСОБА_5 на посаду директора училища на постійній основі відбулося тільки 04.09.2014 року, шляхом укладання з ним контракту №1-185, на який посилається апелянт. (а.с.31-37)

Тобто, саме після підписання контракту, з 04.09.2014 року ОСОБА_5 в своїй діяльності повинен був керуватися вказаним контрактом. Виконуючи обов'язки директора, він повинен був керуватися Статутом Республіканського вищого училища фізичної культури. (а.с. 41-54)

Вивченням вказаного статуту, колегією суддів встановлено, що відповідно до пункту 6.6 директор Училища в межах наданих йому повноважень, зокрема, укладає угоди, дає доручення, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників. Жодних умов щодо погодження кандидатури заступника директора з Міністерством освіти і науки України статут не передбачає.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 на законних підставах був прийнятий на роботу до Республіканського вищого училища фізичної культури на посаду заступника директора з фінансово-господарської та кадрової роботи на підставі наказу виконуючого обов'язків директора училища ОСОБА_5 № 108-к від 16.05.2014 року та незаконно звільнений з роботи, у зв'язку з тим,що таке призначення не було погоджено з Міністерством освіти і науки України, на підставі листа МОН України №1/11-18817 від 28.11.2014 року.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, ще й з тих підстав, що посилання на п.8 ст.36 КЗпП України та контракт № 1-185 від 04.09.2014 року в Наказі № 602 від 05.12.2014 року про звільнення позивача, є незаконним, оскільки вказаний контракт не укладався з ОСОБА_2

Враховуючи викладене, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Республіканського вищого училища фізичної культури - Шевчука Володимира Івановича - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді