РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22382/14-ц

пр. № 2/759/1899/15

30 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - Кривов»яза А.П.,

при секретарях - Тищенко М.А.,

Дрозі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, суд,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Кей Колект» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, посилаючись на неналежне виконання відповідачами взятих на себе грошових зобов'язань за кредитним договором; з урахуванням уточнень до позовних вимог, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 88445 від 18.06.2008 року, що був укладений між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, предметом іпотеки за договором іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, та зобов»язати Реєстраційну службу ГУЮ у м.Києві внести запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно а саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 61,20 кв.м., житловою площею 45,10 кв.м. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 , що проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач-1, ОСОБА_2 у судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх недоведеність і безпідставність.

Відповідач-2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився про час місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, про поважність причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 18.06.2008 року ОСОБА_4 уклала з Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» кредитний договір № 0, відповідно до умов договору, Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у сумі 99 000,00 (дев»яносто дев»ять тисяч) доларів США, із кінцевим терміном повернення до 18.06.2018року. (а.с.4-8)

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань, між ПАТ «Укрсиббанк» (далі ТОВ «Кей Колект»),(іпотекодержатель) і ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 12.12.2011 року, за яким іпотекодавець передав банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки) (а.с. 12, 13).

Однак позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались.

У зв'язку з цим, ТОВ «Кей Колект» звернувся до Святошинського районного суду м.Києва, заочним рішенням від 17.06.2013 року позов «Кей Колект» було задоволено в частині стягнення з відповідачів солідарно 1 214 043,26 грн. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.08.2014 року дане рішення залишено без змін та набрало законної сили.

Під час розгляду апеляційної скарги суду першої інстанції, позивачу стало відомо про смерть боржника за кредитним договором - ОСОБА_4 та отримано копію свідоцтва про смерть від 22.09.2013 року, актовий запис №15642.

У зв»язку з порушенням за життя ОСОБА_4 умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою - квартирою, за адресою : АДРЕСА_1, враховуючи той факт , що виконання рішення Святошинського районного суду від 17.06.2013 року є неможливим внаслідок смерті ОСОБА_4, а також враховуючи факт належності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 іпотечного майна та прийняття ними спадщини згідно ст.1268 ЦК України, ТОВ «Кей Колект» має право задовольнити свої вимоги до боржника за рахунок предмета іпотеки, в тому числі шляхом набуття права власності на нього.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань і наявність підтверджується наявними у матеріалах справи наданими позивачем вказаними платіжними документами, випискою з особових рахунків позичальника і розширеними розрахунками заборгованості, якими підтверджується заявлений банком розмір загального боргу позичальника.

Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором № 00 від 18.06.2008 року у загальній сумі 1 214 043,26 грн. доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була.

Відповідно до частини 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором № № 00 від 18.06.2008 року.

Відповідно до статей 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», то суд у своєму рішенні може встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином і застосування судом процедури продажу іпотекодержателем предмета іпотеки у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» і продаж забезпеченого іпотекою майна з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження є встановленими законодавцем способами звернення стягнення на предмет іпотеки, кожен із яких суд застосовує, враховуючи характер спірних правовідносин сторін.

Так, відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, у частині 1 статті 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 статті 40 Закону України "Про іпотеку" законодавець встановлює певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в частині 3 статті 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Виходячи із аналізу вказаних правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за умови, якщо мешканці добровільно не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 572, 589 - 592, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 11, 33, 39, 40 Закону України „Про заставу", ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 225, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 18.06.2008 року у сумі 1 214 043,26грн, шляхом визнання за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» права власності на предмет іпотеки, а саме: АДРЕСА_1.

Зобов»язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м.Києві внести запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: житлову квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,20 кв.м., житловою площею 45,10 кв.м. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відстрочити виконання рішення на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: