АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6930/15 Головуючий 1 інст. - Козирєва Г.М.
Справа № 2034/2-5015/11
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року

по цивільній справі за позовом Харківського міжрайонного прокурора Харківської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Кулиничівська селищна рада Харківського району Харківської області, Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав власності, припинення прав власності та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року Харківський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Кулиничівська селищна рада Харківського району Харківської області, Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав власності, припинення прав власності та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом.

В обгрунтування позовних вимог Харківський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах ОСОБА_1 вказував, що підставою представництва прокуратурою у суді інтересів ОСОБА_1 є те, що останній, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім, знаходиться без батьківського піклування, перебуває в дитячому будинку сімейного типу і самостійно не може захистити своїх прав. У ході перевірки Кулиничівської селищної ради з питань дотримання вимог законодавства про захист прав неповнолітніх в частині забезпечення житлових прав прокуратурою встановлено, що ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_1, та на підставі рішення суду від 07 листопада 2006 року була позбавлена батьківських прав, за заповітом стала спадкоємицею майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадковим майном є однокімнатна квартира АДРЕСА_1. За довіреністю від імені ОСОБА_3 ОСОБА_6. продав вищевказану квартиру ОСОБА_2. Так, в порушення законодавства Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області ОСОБА_3 26 грудня 2007 року видано довідку про склад сім'ї, яка не містила в собі відомості про наявність неповнолітнього сина ОСОБА_1, що призвело до продажу спадкової квартири без отримання дозволу органу опіки та піклування . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Харківський міжрайонний прокурор Харківської області зазначає на недійсність договору купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_6, як представником ОСОБА_3, та ОСОБА_2, оскільки такий договір порушує житлові права неповнолітнього ОСОБА_1

Тому, Харківський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27 грудня 2007 року. Припинити право власності ОСОБА_2 на вказане житло. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 у квартирі та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Скасовано державну реєстрацію прав власності на квартиру за ОСОБА_2 Визнано за право власності на вищевказану квартиру у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що оскаржуване рішення зачіпає права Банку, як іпотеко держателя спірної квартири, тоді як Банк не було залучено до участі у розгляді справи. Вважає договір купівлі-продажу спірної квартири дійсним, оскільки нотаріусом при посвідчені договору перевірялися як повноваження представника на укладення договору, так і відсутність прав третіх осіб, в тому числі прав малолітніх та неповнолітніх, на відчужувану квартиру.

Сторони та їх представники про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка відповідачів та їх представників, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу квартири є недійсним з підстав того, що він здійснений без дозволу органів опіки та піклування, а також вчинений після закінчення строку дії довіреності, тобто правочин вчинений особою, яка не мала на те відповідних повноважень.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вбачає правильними.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1 та 6 ст.203 ЦК передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2006 року позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

За заповітом від 04 травня 2007 року, ОСОБА_3 стала спадкоємицею майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадковим майном є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно рішення №536 від 08 грудня 2006 року виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області малолітнього ОСОБА_1, який за рішенням суду знаходиться без батьківського піклування, влаштовано до дитячого будинку сімейного типу селища Пісочин. На період перебування дитини в дитячому будинку закріплено за ним житло за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

06 грудня 2006 року ОСОБА_3 видала довіреність на ім'я ОСОБА_6, якою уповноважила останнього бути її представником, зокрема надала ОСОБА_6 право на укладання угод від її імені та на продаж майна. Довіреністю встановлено, що вона видана строком на один рік (а.с.13).

27 грудня 2007 року ОСОБА_6, що діяв від імені ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу, продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с.15).

Згідно роз'яснень, наданих у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» визначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Матеріалами справи підтверджено, що права власності на спірну квартиру неповнолітній не мав, однак він мав право користуватися нею, тому неотримання згоди органу опіки і піклування на укладення договору купівлі-продажу квартири є порушенням вищезазначених вимог закону, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року недійсним.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що спірний договір є недійсним також з підстав його вчинення особою, яка не мала на те відповідних повноважень

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 237 ЦК Україні представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочини від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Так, представництво ОСОБА_6 на укладення договору купівлі-продажу виникло на підставі довіреності, яка була видана 06 грудня 2006 року ОСОБА_3 строком на один рік.

Відповідно до ч.3 ст.244, ст.. 247 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Строк довіреності встановлюється у довіреності.

Спірний договір вчинено ОСОБА_6 без належних на те повноважень, після закінчення строку дії довіреності.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зі змісту апеляційної скарги Банку вбачається, що 27 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки на забезпечення виконання умов кредитного договору від 26 грудня 2007 року. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ПАТ «УкрСиббанк» вважає, що договір купівлі-продажу спірної квартири є дійсним, оскільки при його посвідченні нотаріусом перевірено дотримання сторонами вимог чинного законодавства при укладенні договору.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог прокурора, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться без батьківського піклування, перебуває в дитячому будинку сімейного типу і самостійно не може захистити своїх прав, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Тому неповноліній ОСОБА_1 набув право власності на вищевказану квартиру у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог та не доведено тих обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх заперечень проти обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: