Справа № 494/925/15-ц
Справа № 494/925/15-ц
24 вересня 2015 року м.Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю секретаря - Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
07 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частки заробітку до ? частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.Позивач у позовній заяві посилається на те, що 24 грудня 2014 року Березівським районним судом винесено рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ? частки заробітку (доходу) щомісячно. На день подачі позовної заяви у позивача змінились життєві обставини, за яких він не може виконувати в повній мірі рішення суду від 24.12.2014 року, а саме: не стабільний дохід, не має повноцінної роботи, у звязку з проходженням перекомісії (інвалідність ІІ гр..) не отримував пенсії, проживає разом із батьками-пенсіонерами, яким теж необхідна допомога. Окрім того, вказав, що постійно допомагає дочці, іноді купує речі, одяг, взуття. З огляду на вищевикладене просив задовольнити позовну заяву.
10.07.2015 до суду надійшла відповідь від Березівського РС ГУДМС України в Одеській області, згідно якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.
Ухвалою суду від 13.07.2015 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.
ОСОБА_1 у судове засідання 24.09.2015 року не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить його розписка (а.с.32). Разом з цим, 24.09.2015 року позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного рішення не заперечує (а.с.35).
Відповідач у судові засідання 22.07.2015, 02.09.2015 та 24.09.2015 року не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать копії поштових повідомлень про вручення повісток (а.с.29,34)
Згідно з частиною 4 статті 169 ЦПК України, - у разі якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.
Врахувавши думку позивача, викладену в заяві від 24.09.2015 року, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (ОСОБА_1О.) є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖД №371973 від 26.02.2014 року (а.с.4).
За рішенням Березівського районного суду Одеської області від 24.12.2014 року (а.с.12) встановлено: стягнути з ОСОБА_1 (06.06.1978 р.н.) на користь ОСОБА_2 (02.02.2009 року) аліменти на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».
Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.
Згідно частини першої ст. 192 СК України передбачено: « Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.»
Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Розглядаючи питання про можливість зменшення розміру аліментів суд виходить з наступного.
Згідно довідки про доходи позивача (а.с.9) встановлено, що на протязі січня квітня місяців поточного року, його державна соціальна допомога інваліда ІІ гр.. складала плата складала 949 грн. на місяць. В період з травня 2015 по теперішній час державна соціальна допомога складає 474 грн. 50 коп. з утриманням аліментів.
Відповідно до довідки Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області вбачається, що донька позивача у святкові дні та вихідні дні проживає разом з батьком (а.с.5). Сімейний стан позивача, як платника аліментів дійсно змінився в звязку з його проживанням разом з батьками-пенсіонерами, яким також необхідна допомога та неможливістю знайти повноцінну працю.
Також суд приймає до уваги й той факт, що позивач у якості відповідача у цивільній справі №551/1679/14-ц про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, визнав позов частково та погодився на сплату аліментів у розмірі 300 грн.
Разом з цим, згідно частини другої ст. 182 СК України встановлено: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України».
Відповідно до вимог закону України «Пpo Державний бюджет на 2015 рік» станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком до 6-ти років становить 1032 гpн., а отже 30 відсотків від нього складають 309,60 грн.; прожитковий мінімум для дитини від 6-ти до 18-ти років становить 1286 грн., відповідно 30 відсотків від нього становить сума у 385,8 грн.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про задоволеня вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частки заробітку до ? частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачем у позовній заяві не заявлено. Згідно квитанції про сплату судового збору №47 ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, суд, -, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рішенням Березівського районного суду Одеської області по справі №494/1679/14-ц від 24.12.2014 року на користь ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/2 частини заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Римар І.А.