Провадження : 22ц/790/648/15 Головуючий 1-ї інстанції -Шаренко С.Л.
Справа № 2-2018/1293/12 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : сімейне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Черкасова В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що у липні 1998 року сторони уклали шлюб. За час спільного життя та на сумісні кошти вони придбали дві квартири - АДРЕСА_3 в м. Харкові та АДРЕСА_1 в м. Харкові. Обидві квартири придбались на ім'я відповідачки.

У зв'язку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 відмовляється від його права на половину спільного майна подружжя, він звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати за ним право власності по ? частині вищевказаних квартир.

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду письмову заяву, в якій визнала позов та спросила розглядати справу за її відсутністю.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 Седатом право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та ? частину квартири АДРЕСА_2 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки даним рішенням вирішено питання про їх права та обов'язки та яким позбавлено Банк можливості отримати погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок спірного майна, яке є забезпеченням кредитного договору, укладеного з відповідачкою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України також визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та ? частину квартири АДРЕСА_2, суд виходив із того, що спірне майно набуте сторонами у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю.

Проте такий висновок суду є передчасним, без встановлення та перевірки обставин у справі.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 надала до суду нотаріально завірену заяву про те, що вона позов ОСОБА_1 визнає повністю.

Проте суд вказану заяву залишив поза увагою і не з'ясував у чому конкретно за таких обставин полягає спір між сторонами.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року послалось на те, що вказаним рішенням суд вирішив питання про їх права та обов'язки, оскільки спірні житлові приміщення ОСОБА_2 передані їм в іпотеку та у зв'язку із ухваленням оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 пред'явив до них позов про визнання договорів іпотеки недійсними.

Отже вирішуючи спір, суд зазначене залишив поза увагою та в порушенням вимог ст. 33 ЦПК України не вирішено питання про залучення останніх до участі у справі.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що шлюб між сторонами укладений 01.07.1998 року у Турецькій Республіці (а.с.13-14).

Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі

їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Доказів того, що вказане свідоцтво про шлюб легалізовано в Україні матеріали справи не містять.

До апеляційної скарги Банк надав копії нотаріально завірених заяв ОСОБА_2 від 02 березня 2007 року та від 31 березня 2009 року при укладанні іпотечних договорів про те, що вона у зареєстрованому або цивільному шлюбі не знаходилась і не знаходиться (а.с.126-127).

З огляду на зазначене, рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову, оскільки сторони у справі не надали як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду докази про те, що іх шлюб легалізовано в Україні, а спірне майно набуте у шлюбі.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення суду першої підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,309,316,317,324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді