Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Комунального закладу «Чорнухинська центральна районна лікарня» Полтавської області про видачу довідки про перераховану заробітну плату, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що з весни 1986 року по осінь 1988 року працював в Комунальному закладі «Чорнухинська центральна районна лікарня» (далі - КЗ «Чорнухинська центральна районна лікарня») на посаді водія.

У період з 27 липня по 06 вересня 1986 року був призначений на військові збори та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Після повернення до попереднього місця роботи КЗ «Чорнухинська центральна районна лікарня» нарахувала та виплатила йому заробітну плату за час перебування на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З 17 червня 2013 року як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зв'язку із захворюванням вийшов на пенсію, яка була призначена як інваліду, а в послідуючому нарахована пенсія як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся до КЗ «Чорнухинська центральна районна лікарня» з приводу отримання довідки про заробітну плату за час перебування на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для подачі її до Управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі.

Отримавши довідку від 13 січня 2014 року № 5 виявив, що при нарахуванні йому заробітної плати за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не були враховані документи, які на той час були під грифом «Таємно» та «Для службового користування», але діяли на той час, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом про видачу довідки з перерахованою заробітною платою.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано КЗ «Чорнухинська центральна районна лікарня» Полтавської області видати довідку про перерахунок заробітної плати ОСОБА_6 за період роботи в зоні відчуження з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 27 липня 1986 року по 06 вересня 1986 року, а такому розмірі: за липень місяць за 5 робочих днів 1986 року - 214,86 крб, за серпень місяць за 31 робочий день 1986 року - 824,28 крб, за вересень місяць за 4 роботі дні 1986 року - 42,77 крб.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 з весни 1986 року по осінь 1988 року працював в КЗ «Чорнухинська центральна районна лікарня» Полтавської області.

У період з 27 липня по 06 вересня 1986 року позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та після виконання робіт на ЧАЕС повернувся на попереднє місце роботи.

З 17 червня 2013 року позивачу призначена пенсія як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на пільгових умовах.

Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 25 липня 2014 року № 539 з урахуванням спільної постанови ЦК КПРС президії Верховної Ради СРСР Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-15 б заробітна плата ОСОБА_6 за період роботи з ліквідації наслідків на ЧАЕС становить: за липень місяць за 5 робочих днів 1986 року - 314,86 крб.; за серпень місяць за 31 робочий день 1986 року - 824, 28 крб.; за вересень місяць за 4 робочі дні 1986 року - 42, 77 крб.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_6 за час перебування на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 27 липня по 06 вересня 1986 року йому не були враховані документи нормативних актів, які на той час були під грифом «Таємно» та «Для службового користування на підприємстві», а тому взяв до уваги висновки судово-економічної експертизи.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що постановою ЦК КПРС президії Верховної Ради СРСР Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-15 б було надано керівникам підприємств і організацій право, а не обов'язок проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по підвищених до 100 % тарифних ставках і посадових окладах, які встановлювались з урахуванням складності і терміновості робіт.

Позивачу не виплачувалася і не нараховувалася за час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС оплата праці у вихідні дні в подвійному розмірі, премія в 60 % від тарифної ставки. Проте виплата премії працівникам за період виконання робіт, пов'язаних з наслідками аварії на ЧАЕС у підвищеному до 60 % розмірі могла мати місце тільки в порядку і розмірах, визначених на той час положенням про преміювання на підприємстві. Безумовного підвищення розміру премії на 60 % для кожного такого працівника законом не передбачалося.

На час звернення позивача із заявою про проведення перерахунку заробітної плати за час його перебування на роботах з ліквідації, такий не працював в КЗ «Чорнухинська центральна районна лікарня» і відкриття особового рахунку на нештатну особу не передбачено законом.

Також, колегія суддів апеляційного суду взяла до уваги, що згідно з чинними на спірний період часу урядовими нормативними актами з питань оплати праці осіб, призваних на військові збори, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, така оплата проводилась підприємствами за місцем постійної роботи таких осіб за рахунок коштів, які перераховувалися у встановленому порядку безпосередньо на спеціальні рахунки підприємств. У наявних архівних документах відсутні дані про нарахування заробітної плати та премії у розмірах, на які вказує позивач.

Крім того, на підставі проведеної судово-економічної експертизи, підприємство не має право вносити в довідку дані, які не підтверджені первинними документами, про що зазначено як в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» так і в «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженими правлінням пенсійного фонду України постановою від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Із 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2011_11_23/pravo1/KP111210.html?pravo=1>, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Указаним нормативним актом проведено перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (позивач був призваний на військові збори як військовозобов'язаний) та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди; за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4,1 - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи <http://zakon.rada.gov.ua/go/796-12>», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Разом з тим вимоги до заповнення довідок про заробітну плату встановлені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1; постановою Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС»; постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 № 153/10-43; постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; постановою Ради Міністрів СРСР від 08 травня 1986 року № 168-5 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06 січня 1988 року № 12-р; постановою НКП СРСР від 02 квітня1930 року «Про середній заробіток і оплату за неповний місяць» і Основними положеннями по обліку праці та заробітної плати у промисловості і будівництві, затвердженими Держкомпраці СРСР, Мінфінансів СРСР і ЦСУ СРСР 27 квітня 1973 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_6 за час його перебування на роботах з ліквідації наслідків на ЧАЕС в період з 27 липня по 06 вересня 1986 року не були враховані документи нормативних актів, які на той час були під грифом «Таємно» та «Для службового користування на підприємстві», а тому обґрунтовано взяв до уваги висновки судово-економічної експертизи.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, неповно встановив обставини справи, дійшов передчасного висновку про те, що позивач не має права на перерахунок пенсії, оскільки підвищення тарифних ставок, посадових окладів було правом, а не обов'язком керівника підприємства; відсутні дані про нарахування та виплату заробітної плати у вихідні дні в подвійному розмірі та премій, а також через те, що позивач вже не працює на підприємстві.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року скасувати, рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко Д.О. Остапчук