Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Астахової О.О.

при секретарі: Рудь Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

27 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 26 січня 2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Приблизно з вересня 2010 року між нею та відповідачем припинились сімейно-шлюбні відносини, з цього ж часу вони припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонам повністю втрачено почуття любові та поваги. Дитина залишилась проживати разом з позивачем, перебуває на її утриманні, однак домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання сина. Врегулювати питання про сплату аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва 26 січня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 78 та видане свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання проживання спільної дитини між ними вирішено мирним шляхом із позивачем. Зі змісту поданих сторонами заяв вбачається, що позивач і відповідач наполягають на розірванні шлюбу, заперечують щодо надання судом строку на примирення.

За таких обставин суд вважає, що збереження сімўї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Враховуючи бажання позивача про залишення їй шлюбного прізвища, виходячи з положень ст. 113 СК України позивач після розірвання шлюбу має право надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_1».

Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем і між сторонами не досягнуто згоди щодо його утримання батьком, даних про те, що у відповідача перебувають на утриманні інші особи судом не встановлено, то суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 липня 2015 року, тобто від дня пред'явлення позову до суду.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останньою судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223, 224, 225, 294 367 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112, 150, 180, 181, 182, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва 26 січня 2007 року, серія НОМЕР_1, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 78 - розірвати.

Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця Сумської області, м. Шостка, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2015 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_3 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя