Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2593/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі Чернянчук К.П., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в АДРЕСА_1, на який відсутні зареєстровані належним чином правовстановлюючі документи. Заповіт батько не залишив. Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідачі в свою чергу відмовились від прийняття спадщини на її користь. Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 558/15 від 17.07.2015 року житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5. Правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні, побудований в 1950 році. Будинок був куплений за життя спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу 10.12.1974 року, однак даний договір за життя останнього не був ним зареєстрований в Виноградівському РБТІ і відповідно не є належним правовстановлюючим документом. Позивач звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві.

Позивач та її представник в судовому засідання обставини та вимоги позову підтримали.

Відповідачі в судовому засіданні обставини та вимоги позову визнали.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261). Ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269).

В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4 батько, а відповідача ОСОБА_3 чоловік, ОСОБА_5 (а.с.6,9,10,13). Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої черги, яким прийнято спадщину є позивач, яка у передбачений закон строк звернулась до нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено з підстав не представлення правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.23).

Встановлено, що за життя ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 10 грудня 1974 року, за реєстром № 7140, набув право власності на житловий будинок, зведений на відведеній для цієї мети земельній ділянці площею, будівництво якого завершено у 1950 році (а.с.19, 21-22, 24,25-27).

За ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому відповідно до ч.4 ст.3 Закону - права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тому, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті спадкодавця ввійшло набуте ним за життя право власності на вказаний житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач є такою, що прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач зобов'язана отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте нею шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним нею способом, передбаченим законом.

За встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 61, 174, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 59,5 кв.м., в тому числі житловою площею 38,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк