Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/4865/14-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія 47 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Заполовського В.Й., Матюшенка І.В.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Станишівської сільської ради, третя особа - Управління Держземагенство у Житомирському районі Житомирської області, про визнання недійсною приватизації земельної ділянки, скасування державного акту та його державної реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсною приватизацію земельної ділянки 0,0400 га. в с. Станишівка Житомирського району Житомирської області та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №129719, виданий їй 12 січня 2010 року і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 24 квітня 2008 року позивачу було передано у власність земельну ділянку розміром 0,11 га., що розташована у с. Станишівка для ведення особистого селянського господарства.

Проте Управлінням Держземагенства у Житомирському районі 12 січня 2010 року на її ім'я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,0400 га., яка не відповідає рішенню сільської ради.

Відтак вважає, що приватизація зазначеної земельної ділянки відбулася в порушення закону, а отже є недійсною.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №129719, виданий ОСОБА_2

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

Посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та обґрунтоване нормами закону, які не регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, районний суд не звернув увагу на те, що на час звернення з позовом до суду збіг термін позовної давності.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо скасування державної реєстрації, районний суд послався на ст. 23 Закону України «Про земельний кадастр», яка не регулює норми державної реєстрації земельної ділянки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 24 квітня 2008 року 23 сесією 5 скликання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_2 передано безкоштовно у власність земельну ділянку розміром 0.11 га. для ведення особистого селянського господарства(а.с. 5).

На підставі цього рішення позивачу був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №129719 розміром 0.0400 га. та зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 12 січня 2010 року(а.с.4).

Відтак згідно ст. 125 ЗК України ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розміром 0.0400 га.

Проте розмір земельної ділянки у цьому державному акті не відповідає розміру зазначеному в рішенні сільської ради від 24 квітня 2008 року.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з послідуючими змінами роз'яснив, що судам підсудні справи з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визнаючи державний акт на землю правильно вважав, що розмір земельної ділянки, зазначений у ньому не відповідає розміру зазначеному в рішенні сільської ради.

Разом з тим при вирішенні спору районний суд у мотивувальній частині рішення безпідставно посилався на ст. 23 Закону України «Про державний кадастр», оскільки зазначена норма закону регулює порядок внесення відомостей до Державного земельного кадастру у формі електронного документа.

Тому рішення районного суду слід змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на ст. 23 цього закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував строки позовної давності під час розгляду справи є безпідставні.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте жодна із сторін до суду не зверталася із заявою про застосування строків позовної давності, а з власної ініціативи застосувати строк позовної давності суд позбавлений такого права.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення районного суду посилання на ст. 23 Закону України «Про державний кадастр».

В решті залишити його без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: