№ 243/7237/14
Справа 4-с/243/3/2015
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючий суддя Кузнецов Р.В.,

при секретарі Денисенко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся представник заявник зі скаргою на дії державного виконавця, мотивувавши свої вимоги тим, що в провадженні Словянського міськрайонного суду Донецької області знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості

13 серпня 20134 року на примусове виконання вищевказаного рішення суду видано два виконавчі листи № 2/243/2070/2013 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 6704544 від 28 серпня 2008 року та договором поруки № 6705814 від 28 серпня 2008 року в розмірі 54328,51 доларів США; еквівалент 5004,44 доларів США, що підлягає сплаті в гривнях по курсу НБУ на день платежу, а також судовий збір у розмірі 3441,00 грн., витрати по сплаті розміщення оголошення в газеті про виклик відповідача до суду у сумі 174,00 грн.

03 листопада 2014 року ТОВ «АНСУ» направлено на адресу ВДВС Словянського МРУЮ заяви про відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами № 2/243/2070/203 від 13 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

11 листопада 2014 року уповноваженою особою ВДВС Словянського МРУЮ отримано вищевказані заяви.

14 листопада 2014 року державним виконавцем ВДВС Словянського МРУЮ винесено дві постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому листі суму боргу визначено у іноземній валюті та стягувачем до заяви не додана довідки про коефіцієнт суми боргу, що робить неможливим внесення суми боргу до ЄДРВП і проведення подальших виконавчих дій.

Вважає, наведені дії державного виконавця незаконними, та просить суд скасувати постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобовязати державного виконавця ВДВС Словянського МРУЮ виконати всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії повязані з прийняттям виконавчого документа до виконання.

У судовому засіданні представник заявника заявлені вимог підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у скарзі.

Державний виконавець ВДВС Словянського МРУЮ у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги ТОВ «АНСУ», посилаючись на їх безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку щодо її обґрунтованості та вважає за належне частково задовольнити скаргу ТОВ «АНСУ», з наступних підстав.

У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що у провадженні Словянського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Словянським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у наведеній вище справі, яким позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволено та солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 6704544 від 28 серпня 2008 року та договором поруки № 6705814 від 28 серпня 2008 року в розмірі 54328,51 доларів США; еквівалент 5004,44 доларів США, що підлягає сплаті в гривнях по курсу НБУ на день платежу, а також судовий збір у розмірі 3441,00 грн., витрати по сплаті розміщення оголошення в газеті про виклик відповідача до суду у сумі 174,00 грн.

На підставі вказаного рішення, Словянським міськрайонним судом Донецької області 10 квітня 2014 року видано виконавчі листи № 2/243/2070/2013 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Наведені виконавчі листи направлено на адресу Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області 03 листопада 2014 року, а 11 листопада 2014 року дані виконавчі листи отримані представником ВДВС Словянського МРУЮ.

14 листопада 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Словянського МРУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого листа № 2/243/2070/2013 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором № 6704544 від 28 серпня 2008 року у розмірі 54328,51 доларів США, судового збору у розмірі 3441 грн. та витрат у сумі 174 грн.

Крім того, того дня державним виконавцем винесено аналогічну постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого листа № 2/243/2070/2013 про стягнення з ОСОБА_3 боргу за кредитним договором № 6704544 від 28 серпня 2008 року у розмірі 54328,51 доларів США, судового збору у розмірі 3441 грн. та витрат у сумі 174 грн.

Як вбачається з копій наведених постав, підставою для повернення вищевказаних виконавчих документів є зазначення у виконавчому документі боргу в іноземній валюті і стягувачем до заяви не додана довідка про коефіцієнт суми боргу, що робить неможливим внесення суми боргу в ЄДРПВ і проведення подальших дій.

В своїх постановах державний виконавець посилається на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», скарга у виконавчому провадженні подається до суду, що видав виконавчий документ.

Однак, із такими висновками державного виконавця погодитись неможливо, з наступних підстав.

Так, пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року встановлено, що Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

У відповідності до п. 12 наведеної постанови Пленуму, У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Крім того, пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Отже, вищевказаними розясненнями застосування діючого законодавства, наведено можливість стягнення з боржника суми боргу у іноземній валюті, у звязку з чим висновки державного виконавця ВДВС Словянського МРУЮ є необґрунтованими.

Пунктом 5.2 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року (із відповідними змінами та доповненнями) встановлено Порядок звернення стягнення на майно боржника при обчисленні боргу в гривнях або іноземній валюті.

Згідно пп. 5.2.5 Інструкції, Звернення стягнення на кошти боржника у гривнях та інше майно боржника при обчисленні боргу в іноземній валюті здійснюється в порядку, установленому пунктом 5.2 цієї Інструкції.

Таким чином, державному виконавцеві при отриманні заяви про прийняття виконавчих документів до виконавчого провадження, слід було керуватись положення наведеної Інструкції, зокрема, пункту 5.2.

У відповідності до пп.пп. 5.2.1. 5.2.4. Інструкції, у разі відсутності в боржника коштів у гривнях, достатніх для одночасного задоволення вимог стягувача, державний виконавець накладає стягнення на кошти боржника в іноземній валюті.

Якщо кошти боржника в іноземній валюті є на рахунках, внесках або на зберіганні в банку або іншій кредитній установі, які мають право продажу іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку України, то державний виконавець зобов'язує їх протягом семи днів продати іноземну валюту в розмірі, достатньому для погашення виконавчого збору, витрат на виконання, боргу, та перерахувати кошти на депозитний рахунок органу.

Якщо такі кошти є в банку або іншій кредитній установі, які не мають права продажу іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку України, то державний виконавець

зобов'язує їх протягом семи днів перерахувати ці кошти до банку або іншої кредитної установи, що мають таке право для їх реалізації. Останні, в свою чергу, зобов'язані протягом семи днів

продати іноземну валюту в розмірі, достатньому для погашення виконавчого збору, витрат на виконання, боргу та перерахувати кошти на депозитний рахунок відповідного органу спеціального

реєстраційного рахунку для обліку інших надходжень спеціального фонду у порядку, встановленому пунктом 5.1.2 цієї Інструкції. Форма зобов'язання встановлюється за погодженням з Національним банком України.

Розпорядження, за яким відповідно до статті 51 Закону банк або інша кредитна установа

зобов'язується продати (перерахувати) іноземну валюту, заповнюється у трьох примірниках з використанням бланків документів виконавчого провадження, що позначені однією серією та

номером. Перший примірник з позначкою "Примірник 1" надсилається до банку (кредитної установи), другий примірник з позначкою "Примірник 2" залишається у виконавчому провадженні, третій примірник з позначкою "Примірник 3" надсилається боржнику.

Таким чином, дії державного виконавця при винесенні постанов про відмову відкритті виконавчого провадження ВП № 45443494 та ВП № 45443368 є такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, а також підлягають скасуванню. Що стосується вимоги про зобовязання державного виконавця виконати всі передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії повязані з прийняттям виконавчого документа, то з цього приводу, то дана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки вона носить узагальнюючий характер, тому в даному випадку суд вважає за необхідне зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 14, 50, 55, 56, 57 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.386-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області ОСОБА_5 при винесенні постави про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП № 45443494 від 14 листопада 2014 року та постави про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП № 45443368 від 14 листопада 2014 року такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Скасувати поставу про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП № 45443494 та поставу про відмову у відкритті виконавчого провадження серії ВП № 45443368, винесені 14 листопада 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області ОСОБА_5

Зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області ОСОБА_5 відкрити провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про відкриття провадження за виконавчими листами про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заборгованості за кредитним договором № 6704544 від 28 серпня 2008 року та договором поруки № 6705814 від 28 серпня 2008 року в розмірі 54328,51 доларів США; еквівалент 5004,55 доларів США, що підлягає сплаті в гривнях по курсу НБУ на день платежу; судового збору у розмірі 3441,00 грн.; витрати по сплаті друкування оголошення в газеті про виклик відповідача до суду у сумі 174,00 грн.

В задоволенні іншої частини вимог ТОВ «АНСУ» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі в 5денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Словянського

міськрайонного суд ОСОБА_6