Справа №2-1950/11
Провадження №2/461/132/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Мисько Х.М.

при секретарі - Коружинець Н.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом обовязкової частки у квартирі,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_6, Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним.

03 жовтня 2013 року у справі винесено рішення, яким уточнений позов задоволено повністю; усунуто ОСОБА_5 від права на спадкування за законом обовязкової частки у квартирі №11б на вул. Огієнка, 16 у м. Львові після смерті ОСОБА_7 04листопада 2010 року; визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 про розпорядження щодо квартири №11б на вул. Огієнка, 16 у м. Львові на користь ОСОБА_8 від 11 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6

24 січня 2014 року Апеляційним судом Львівської області винесено ухвалу, якою апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відхилені; вищевказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2014 року, касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 задоволені частково; рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2014 року в частині усунення ОСОБА_5 від права спадкування за законом обовязкової частки у квартирі №11-б на вул. Огієнка, 16 у м. Львові після смерті ОСОБА_7 скасовано, справу в зазначеній частині передано на новий розгляд першої інстанції. В іншій частині рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2014 року залишено без змін.

Таким чином, в провадження Галицького районного суду м. Львова поступила справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом обовязкової частки у квартирі.

23 липня 2015 року ОСОБА_4 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить ОСОБА_5 від права на спадкування за законом рівної частки у квартирі після смерті ОСОБА_7, який помер 04 листопада 2010 року.

В обґрунтування внесеного позову позивач покликається на те, що відповідач не утримував та не допомагав спадкодавцю ОСОБА_7, а тому просить усунути ОСОБА_5 від права на спадкування після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні 04 вересня 2015 року позивач надав пояснення про те, що він в 2005 році виїхав на постійне місце проживання до м.Київ, зупинявся в діда ОСОБА_7 Вказує, що ОСОБА_2 приходила до ОСОБА_7, його батько ОСОБА_9 приходив, ключі від квартири були в батька. Відповідач ОСОБА_5 допомоги ОСОБА_7 не надавав, він його ніколи не бачив. Вказав, що йому невідомо хто платив за операцію діда на очі і на нозі, він не оплачував таких. Пояснив, що на могилі після смерті діда не був, хто поставив памятник не знає. В судове засідання 28 жовтня 2015 року позивач не зявився, забезпечив явку свого представника.

В судовому засіданні представник позивача внесений позов підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у такому та просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, подав письмові пояснення по суті спору, в яких вказує, що його батько ОСОБА_7 помер у віці 96 років, тому він потребував постійного догляду. Вказує, що він виїхав на постійне місце проживання за кордон у 2004 році, а його сестра ОСОБА_2 протягом всього часу постійно здійснювала догляд за батьком. В 2002 році батько зламав ногу і вони з сестрою завезли його в лікарню, де його прооперували. В 2007 році в батька було виявлено захворювання очей на катаракту, в звязку з чим його сестра доставила його на лікування і проведення операції з видалення катаракти і заміни кришталика. Вказує, що гроші на ці дві операції та позаопераційне лікування надавав він. Крім цього, надає пояснення про те, що він, проживаючи у Державі Ізраїль з 2004 року, висилав кошти на ліки та інші потреби, на поховання, на встановлення памятника, оскільки пенсія батька та доходи сестри не позволяли цього.

Представник відповідача ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, надали пояснення про те, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження позовних вимог, тому просили відмовити в задоволенні позову за недоведеністю.

Крім цього, ОСОБА_2 надала пояснення про те, що з 2004 року відповідач проживає в Ізраїлі, однак не ухилявся від надання допомоги батькові ОСОБА_7 Вказує, що догляд за ОСОБА_7 здійснювала вона, варила їсти, прала одяг. Оскільки мала доходи з пенсії, то кошти для утримання батька надавав відповідач, вона їх використовувала на придбання ліків, оплату операцій. Надала пояснення про те, що пенсія ОСОБА_7 становила приблизно 700,00 грн., цих коштів не вистачало. В 2007 році батько осліп і кошти на проведення операції давав ОСОБА_5 З 2010 року батько став лежачим хворим, тому вона звільнилась з роботи, переїхала жити до батька і дбала про нього. Вказує, що відповідач присилав гроші, перекази здійснював на її імя, оскільки батько не міг приходити особисто до банку для отримання коштів у звязку із похилим віком та поганим станом здоровя. Вказує, що комунальні послуги за утримання квартири спочатку батько оплачував сам, згодом, коли ОСОБА_9 зареєстрував своє місце проживання у батьковій квартирі, то останній платив за себе сам. На даний час у квартирі проживають квартиранти і вона доступу не має. В 2002 році відповідач возив в санаторій батька. Вказала, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надають неправдиві покази, покази свідка ОСОБА_11, вказала, що свідок орендувала квартиру відповідача, гроші від оренди передавала їй і вказані гроші вона використовувала на утримання батька.

Допитаний судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав покази про те, що померлий ОСОБА_7 був його тестем. Відповідач ОСОБА_5 виїхав в Ізраїль, вони не спілкувались. В 2008 році бачив ОСОБА_5 у м. Львові і вважає, що він приїжджав для того, щоб переоформити заповіт батька. Вказує, що відповідач при зустрічі з ним батьком не цікавився. Знає, що ОСОБА_2 здійснювала догляд за ОСОБА_7, приходила до нього додому, готувала їсти, прала одяг, він постійно бачив її в квартирі ОСОБА_7 останні три місяці перед його смертю. Останні 6 років ОСОБА_5 він не бачив, на похороні такий присутній не був. В 2008-2010 роках вказує, що приходив до свого тестя щодня, бачив ОСОБА_2 ОСОБА_7 говорив, що вона готувала їсти для нього. Крім цього, вказує, що оскільки пенсія ОСОБА_7 була не більше 1000,00 грн., то він сам 10 років оплачував комунальні послуги за квартиру та купував ліки. Також вказав, що надав ОСОБА_2 1000,00 грн. на похорон ОСОБА_7

Допитаний судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав покази про те, що являється двоюрідним братом позивача ОСОБА_4 Наскільки йому відомо бабця з дідом заповідали квартиру братові,а потім був складений новий заповіт на користь ОСОБА_2 Вказує, що він був у дружніх стосунках з ОСОБА_7 Заходив в гості до нього час від часу і бачив, що там проживає ОСОБА_9 ОСОБА_5 бачив давно, приблизно в 2007-2009 роках, точно не памятає, чув про нього зі слів діда. ОСОБА_7 був особою дуже похилого віку, про внука казав, що той завжди дзвонив, про відповідача не говорив нічого. Час від часу ОСОБА_7 просив його купити деякі продукти, неодноразово бачив, що їсти йому варив ОСОБА_9, а також бачив ОСОБА_2 ОСОБА_11 покази про те, що йому невідомо хто купував ліки, які вживав ОСОБА_7 і хто оплачував комунальні послуги.

Допитаний судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала покази про те, що знає ОСОБА_2, як сестру ОСОБА_5, оскільки орендувала по усній домовленості його квартиру. Згідно домовленості між ними гроші від оренди вона віддавала ОСОБА_2, відвозила їй особисто з 2006-2013 роках в середньому по 300 грн. Приблизно через півтора-два роки подзвонив ОСОБА_5 і попросив заплатити гроші за кілька місяців наперед, оскільки батькові потрібна була операція. ОСОБА_5 приїжджав один-два рази на рік до України, жив або в сестри ОСОБА_2, або в батька, до неї заходив в гості. Знає зі слів ОСОБА_2, що в неї на утриманні був батько ОСОБА_5

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 04 листопада 2010 року помер спадкодавець ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ 04 листопада 2010 року за №5598, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру №11б на вул. Огієнка, 16 у м. Львові (т.1 а.с.6).

Крім цього, судом встановлено та не заперечується сторонами, що спадкоємцями ОСОБА_7 є його діти - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Крім цього, на спадщину також претендує онук померлого позивач ОСОБА_4

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить зясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 з 2004 року постійно проживає у Ізраїлі (а.с.56-60).

Як вбачається із акту ЛМКП «Айсберг» від 12 листопада 2010 року, ОСОБА_2 проживала без реєстрації в квартирі №11-б на вул. Огієнка, 16 та вела спільне господарство із своїм батьком ОСОБА_12, який проживав та був зареєстрований в даній квартирі по день смерті 04 листопада 2010 року (т.1 а.с.125)

Згідно акту ЛМКП «Айсберг» від 28 лютого 2012 року, мешканці квартир будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Огієнка, 16, надають свідчення про те, що проживаючи в даному будинку знали покійного ОСОБА_7 з моменту його заселення в квартиру АДРЕСА_1. Після смерті ого дружини ОСОБА_13 у 1996 році, оскільки він був похилого віку та потребував допомоги, - то догляд за ним здійснювала його донька ОСОБА_2 Вона навідувалась до батька постійно, приносила їжу, прибирала в квартирі, прала, а перед смертю батька постійно проживала з ним (т.1 а.с.126).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №2137 від 15 листопада 2010 року, виданої ЛМКП «Айсберг», ОСОБА_2 дочка ОСОБА_7, проживала з ним без реєстрації та вела спільне господарство (т.3 а.с.72).

Таким чином, за допомогою належних та допустимих доказів, перевірених в судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснювала догляд за батьком ОСОБА_7, а перед його смертю проживала із ним, вела спільне господарство.

Покликання позивача та його представника на те, що відповідач ухилявся від надання спадкодавцеві ОСОБА_7 допомоги, в час, коли спадкодавець перебував в безпорадному стані, спростовуються поясненнями ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_11, які знаходяться в логічному звязку між собою та підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, про те, що відповідач ОСОБА_5 надавав фінансову допомогу батькові через сестру - ОСОБА_2, пересилаючи на її імя кошти для утримання батька, про що свідчить наявна в матеріалах справи копії квитанцій про переказ коштів від 06 травня 2006 року та від 04 грудня 2010 року на 300,00 доларів США кожна (т.3 а.с.25,26).

Факт хвороби ОСОБА_7 на зрілу катаракту обох очей підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з історії хвороби стаціонарного хворого, виданого офтальмологічним відділенням Львівською обласною клінічної лікарні, в якому також зазначено, що хворий поступив 28 лютого 2007 року і виписаний 05 березня 2007 року. Операція проведена 01 березня 2015 року (а.с.29).

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про поховання, видане ОСОБА_2, яка 05 листопада 2010 року здійснила поховання ОСОБА_7 (а.с.28).

Крім цього, в матеріалах справи міститься накладна №134/17 від 20 червня 2013 року на імя ОСОБА_2 на виготовлення та встановлення надмогильного памятника З.Ф., реставрацію і обробку надмогильного памятника ОСОБА_13 (т.3 .с.27). Суд приймає до уваги покликання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що кошти на вищевказані послуги надав відповідач ОСОБА_5, оскільки такі ніким не спростовані.

Суд приймає до уваги покликання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що кошти на проведення операції 01 березня 2015 року, витрати на поховання та виготовлення та встановлення надмогильного памятника З.Ф. надав відповідач ОСОБА_5, оскільки саме стороною відповідача були надані вищевказані документи, та такі пояснення ніким не спростовані.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не наведено жодних належних та допустимих доказів того, що померлий 04 листопада 2010 року ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані, а відповідач ОСОБА_5 ухилявся від надання йому допомоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 16, 57, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.1224, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя Мисько Х.М.