АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2302/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 69 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сімєю на час відкриття спадщини, встановлення факту піклування, зміну черговості одержання права на спадкування, встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, усунення від права на спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 серпня 1989 року між ОСОБА_8 (спадкодавець, не кровний дідусь позивача) та ОСОБА_9 (бабуся позивача) був зареєстрований шлюб. Від першого шлюбу у ОСОБА_8 є син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали будинок в АДРЕСА_1. Самі вони проживали в будинку за адресою АДРЕСА_2, який належав на праві власності ОСОБА_9

Позивач вказав, що з 2003 року почав проживати із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Батьки позивача проживали за адресою по АДРЕСА_3. Дане домовлодіння знаходилось через вулицю навпроти помешкання, в якому проживав позивач з дідусем і бабусею. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8 є учасником бойових дій, ліквідатором аварії на ЧАЕС. Спадкодавець постійно скаржився на здоров'я, час від часу перебував в лікарні. В 2008 році спадкодавцю була призначена ІІІ група інвалідності. З 2008 року у звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_8 не міг виконувати навіть легку хатню роботу. Позивач за час проживання з ОСОБА_8 постійно опікувався ним, оскільки ОСОБА_9 через хворобу була прикута до ліжка. Тому йому доводилось весь час доглядати за ними. Після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, яке позивач, на його думку, має право успадкувати. Також позивач зазначив, що за життя дід розповідав, що у нього є син, але він його ніколи не бачив. ОСОБА_8 платив на утримання сина аліменти, а останній жодним чином не турбувався про батька, ухилявся від його догляду, коли той знаходився в безпорадному стані. У нотаріуса ОСОБА_6 дізнався про те, що заяву про прийняття спадщини подав відповідач ОСОБА_7

На підставі викладеного позивач просив суд: встановити факт його проживання однією сімєю, на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_8 більше 5 років за адресою АДРЕСА_2; встановити факт піклування за спадкодавцем ОСОБА_8, який знаходився в безпорадному стані; змінити черговість одержання права на спадкування спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_6 та прирівняти його до першої черги спадкоємців; встановити факт ухилення відповідача ОСОБА_7 від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_8, який знаходився в безпорадному стані; усунути ОСОБА_7 від права на спадкування за законом.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2015 року позов ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та просить скасувати рішення районного суду і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 12 серпня 1989 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Відділом ЗАГС Тальнівського райвиконкому Черкаської області.

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Тальне.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2, виданого 13 червня 2012 року тим же органом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9

Як видно з договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 грудня 2006 року ОСОБА_11 передав у власність ОСОБА_8 житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.03.2007 року ОСОБА_11 продав ОСОБА_8 земельну діялнку площею 3 943 кв.м., призначену для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1.

Як видно з договору міни від 17 березня 1989 року ОСОБА_9 поміняла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 на належний ОСОБА_12 житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_2.

Відповідно до листа Тальнівської державної нотаріальної контори від 17.07.2015 року за № 1048/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_8 була відкрита за заявою його сина ОСОБА_7, також із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_8, 10.12.2012 року звернулась його сестра ОСОБА_13

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Тобто обов'язковою умовою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сімєю зі спадкодавцем.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у пункті 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

За відсутності встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини у особи, яка бажає вступити в спадкові права, не виникає права на спадкування як спадкоємця четвертої черги.

Дослідивши обставини справи, місце реєстрації позивача за адресою АДРЕСА_3, проживання його батька та матері ( дочки померлої ОСОБА_9.) поруч з будинковолодінням, де жили ОСОБА_8 та ОСОБА_9, інші докази по справі, колегія суддів вважає безпідставною заяву позивача про проживання з дідом та бабою однією сім'єю.

Крім того необхідно врахувати, що на день відкриття спадщини ОСОБА_6 виповнилося 20 років ( а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що сімя створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що у відповідності до норм СК України позивач ОСОБА_6 до свого повноліття належав до сімї своїх батьків, а тому судом не може бути встановлено факт проживання однією сімєю на час відкриття спадщини.

Що стосується ухилення ОСОБА_7 від надання допомоги своєму батькові, то колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга в цій частині також підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту вказаної вище норми закону та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до сімейного законодавства не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав вважати що ОСОБА_8 перебував у безпорадному стані. Виписка з історії хвороби за № 05389 про те що спадкодавець хворіє з 1990 року та посвідчення серії НОМЕР_3, виданого 18.12.2008 року, про інвалідність 3-ї групи у останнього недостатні для такого висновку. Непереконливими є і покази свідків з цього приводу, яким судом першої інстанції дана вірна оцінка.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Та обставина, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 протягом тривалого часу проживали в різних містах, не свідчить про факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги своєму батькові. Також покази свідків в частині навмисного ухилення відповідача від надання дпомоги спадкодавцеві є суперечливими і не можуть бути покладені в основу рішення.

Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при вирішенні справи в частині усунення ОСОБА_7 від права на спадкування після смерті ОСОБА_8 не доведено як факту ухилення його від надання спадкодавцеві допомоги, так і факту перебування спадкодавця ОСОБА_8 в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу його в допомозі цієї особи.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, позивач, звернувшись до суду з вказаним позовом не залучив до участі у справі сестру померлого - ОСОБА_13, яка теж звернулась з заявою про прийняття спадщини і у даному спорі фактично оспорюються її права.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що районний суд всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :