Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив солідарно стягнути з його сина ОСОБА_5 та невістки ОСОБА_4 заборгованість за договорами позики грошових коштів від 17 серпня 2013 року та від 29 вересня 2013 року в розмірі 326 910 грн, що еквівалентно 17 000 євро.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що грошові кошти були позичені ОСОБА_5 під розписку з відома ОСОБА_4, з якою на той час він перебував у зареєстрованому шлюбі, і були використані ними спільно для придбання нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу з оформленням права власності на ОСОБА_4, як на фізичну особу-суб'єкта підприємницької діяльності.

Враховуючи викладені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 29 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики грошей від 17 серпня 2013 року та 29 вересня 2013 року у сумі 326 910 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 травня 2015 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики грошей від 17 серпня 2013 року та 29 вересня 2013 року у сумі 326 910 грн та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_4

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_4, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 65, 73 СК України, ст. ст. 179, 190, 355 ЦК України, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для солідарного стягнення боргу з відповідачів, оскільки ОСОБА_4 не є боржником за договором позики.

До того ж солідарна відповідальність наступає лише у разі, коли особи спільними діями чи бездіяльністю заподіяли шкоду потерпілому.

У даному випадку правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель