Провадження № 2/522/8434/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, та просить надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року; дозволити їй або її офіційному представнику без згоди батька дитини оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка обґрунтовує свою заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з відповідачем народилась донька ОСОБА_3. Однак, починаючи з 2009 року відповідач не підтримує з нею жодних відносин, не займається вихованням та утриманням доньки, не цікавиться її життям та інтересами та не спілкується з дитиною. З метою розширення світогляду дитини, її духовного та інтелектуального розвитку, а також оздоровлення необхідний виїзд за межі України.

Також позивачка вказує, що відповідач є громадянином республіки Греція, та на даний час його місце перебування невідоме, що унеможливлює отримання від нього дозволу на виїзд дитини за кордон. В той же час, малолітня ОСОБА_3 є громадянкою України. Тому, ОСОБА_1 звернулась до суду з дійсним позовом.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні зазначила, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 з ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3, про що свідчить відповідне свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 Дитина є громадянином України.

Однак, починаючи з 2009 року відповідач не підтримує з позивачкою жодних відносин, не займається вихованням та утриманням доньки, не цікавиться її життям та інтересами та не спілкується з дитиною.

З метою розширення світогляду дитини, її духовного та інтелектуального розвитку, а також оздоровлення необхідний виїзд за межі України.

ОСОБА_2 є громадянином республіки Греція, та на даний час його місце перебування невідоме, що унеможливлює отримання від нього дозволу на виїзд дитини за кордон.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 р. виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за наявності рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини, оздоровленню та позитивно позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 55 Конституції України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 р., ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 313 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька дитини, ОСОБА_2, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представнику без згоди батька дитини, ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б.Свячена