АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.,

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Окармус О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в Шевченківський районний суд м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Посилалось на те, що 12.03.2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» надав останній кредит у розмірі 59475,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов'язалась щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, встановлених графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10.03.2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору, ОСОБА_1 зобов'язалась сплатити проценти у розмірі 12,4% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін - у розмірі, збільшеному вдвічі від вказаної ставки.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань було укладено договір поруки № 187024 від 12.03.2008 року з ОСОБА_2, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Зазначало, що ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному

___________________________________________________________

справа № 22-ц/794/981/15 р. Головуючий у І інстанції Ярема Л.В.

категорія: 27 Доповідач Лисак І.Н.

обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з грудня 2012 року, чим порушує тривалий час взяті на себе договірні зобов'язання. Саме тому, станом на 19.05.2014 року заборгованість за кредитним договором № 0 складає 51626,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2014 року 11,755194 грн. за 1 дол. США еквівалентно 606873,99 грн., що і ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а також понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.03.2008 року в розмірі 51626,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2014 року становить 606873,99 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору по 1827 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, просить скасувати вищезазначене рішення в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 Вважає, що дане рішення не відповідає вимогам визначених ст.ст. 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції невірно застосував правові норми, які підлягають застосуванню у даних правовідносинах, грубо порушив норми процесуального права, результатом якого стало винесення незаконного рішення. Зазначає, що представник ПАТ «УкрСиббанк» не мав права брати участі у розгляді справи, оскільки в нього недійсна довіреність. Посилається на п. 2.2 договору поруки № 187024, ст.ст. 553, 559, 256, 261, 267 ЦК України, а також на правову позицію Верховного суду України, яка стосуються цих правовідносин.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 12.03.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» надав останній кредит у розмірі 59475,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов'язалась щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, встановлених графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10.03.2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору.

Того ж дня, 12.03.2008 року, між ОСОБА_2, який поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, і ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір поруки № 187024, у п.5.3. якого встановлено, що сторони притримуються загальних умов щодо строків позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 43-47), з грудня 2012 року ОСОБА_1 почала порушувати взяті на себе договірні зобов'язання та припинила сплату взятих на себе зобов'язань.

Згідно п.3.1.3. кредитного договору № 0 від 12.03.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1, встановлено, що банк має право керуючись чинним законодавством України, зокрема, ст. 611 ЦК України відмовити позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/ або вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 даного договору, у разі порушення позичальником умов цього договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за вищезазначеним договором.

В силу ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові (в тому числі солідарному) надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У п.2.2. договору поруки № 187024 від 12.03.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2, встановлено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, порушення зобов'язання (прострочка платежу) мало місце 20.12.2012 року, що в силу п.3.1.3. основного договору передавало право банку пред'явити вимогу про дострокове виконання зобов'язання.

Так, за обставинами справи, договір поруки не визначає строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржником перед кредитором.

З матеріалів справи вбачається, що основний договір діє до 10.03.2023 року, а ОСОБА_1 порушила взяті на себе договірні зобов'язання з грудня 2012 року. Як наслідок, 28.03.2014 року основному боржнику та поручителю була направлена вимога про усунення порушення графіку кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31-го дня з дати одержання цієї вимоги (а.с. 41) з попередженням про те, що в разі відсутності реагування приймається рішення про дострокове виконання зобов'язань, яка ОСОБА_2 була отримана 07.04.2014 року (а.с 42). Враховуючи вихідні та святкові дні за умови відсутності відомостей про усунення порушень кредитного договору таким днем прийняття рішення про дострокове виконання зобов'язань стало 11 травня 2014 року. Саме цей день є початком перебігу шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя, яка була пред'явлена 02.06.2014 року шляхом подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2 до суду (а.с. 2-3), тобто в межах, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України строку.

Враховуючи наведене, можна зробити висновок, що ПАТ «УкрСиббанк» діяло згідно строків, встановлених у основному договорі та договорі поруки.

Посилання апелянта на те, що суд незаконно стягнув з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом як з поручителя за договором поруки №187024 від 12.03.2008 року через те, що довіреність представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_4 є недійсною, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, позовна заява була підписана представником ПАТ «УкрСиббанк» Останковою В.О., згідно довіреності від 20.12.2013 року з терміном дії по 31.01.2016 року (а.с. 2-6), тобто з чинними повноваженнями на момент ухвалення рішення. На аркуші справи 60 міститься довіреність ПАТ «УкрСиббанк» на уповноваження ОСОБА_4 представляти інтереси позивача в усіх без винятку судових установах України з терміном дії до 17.09.2014 року. Але, як вбачається із журналів судових засідань (а.с. 56, 63), розгляд справи по суті за участю ОСОБА_4 не розпочинався, а 31.10.2014 року до суду надійшло клопотання від іншого представника позивача ОСОБА_6 згідно доручення від 26.09.2014 року (а.с. 81), з якого вбачається наявність інтересу позивача у розгляді справи. Сам факт присутності ОСОБА_4 в судовому засіданні 10.11.2014 року без підтверджених повноважень є порушенням ст. 42 ЦПК України, про те не вплинуло на результат розгляду справи, оскільки рішення виносилось на підставі матеріалів справи без допиту представника в якості свідка. Ч. 2 ст. 308 ЦПК України визначає, що не може бути скасовано правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. В силу ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта про неможливість нарахування пені в іноземній валюті є обґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в порушення зазначених норм солідарно стягнув з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість, до якої включено 536,23 дол. США та 291,72 дол. США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за процентами в період з 19.05.2013 року по 19.05.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В силу ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Через те, що сторони несуть відповідальність за зобов'язанням в солідарному порядку, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 року слід змінити в частині визначеної судом суми солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк», а саме стягнення розміру пені в національній валюті України. Так, згідно розрахунку із застосуванням онлайн-калькулятора та даних із офіційного сайту НБУ пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на 19.05.2014 року за період з 19.05.2013 року по 19.05.2014 року становить 4918,21 грн., а пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом на 19.05.2014 року за період з 19.05.2013 року по 19.05.2014 року становить 2821,49 грн. Саме тому, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно було стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» сукупну заборгованість за кредитним договором в сумі 604880,99 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України однією із підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором підлягає змінні відповідно до розрахунку розміру пені в національній валюті України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню апелянту із ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до пропорційності задоволення його скарги становить 6 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.03.2008 року в частині визначеної суми змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.03.2008 року в розмірі 604880 (шістсот чотири тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 99 (дев'яносто дев'ять) копійок, з яких:

532114,73 грн. - заборгованість за кредитом;

65026,56 грн. - заборгованість за процентами;

4918,21 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 19.05.2013 року по 19.05.2014 року;

2821,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 19.05.2013 року по 19.05.2014 року.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 6 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: