Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 в м. Києві без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2015 року у задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення було відмовлено. Предметом даного позову було виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 в м. Києві без надання іншого житлового приміщення. Підставами звернення до суд слугували невиконання відповідачем рішення суду про вселення позивача з дітьми до квартири АДРЕСА_1 в м. Києві, невиконання вимог державного виконавця, відсутність реагування ОСОБА_3 на заходи впливу служби у справах дітей та наявність кримінального провадження з приводу невиконанням ним судового рішення.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення, предметом позову також являється виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 в м. Києві без надання іншого житлового приміщення. Підстави повторного звернення з аналогічним позовом ОСОБА_1 зазначені тіж самі, як і в позові за результатами розгляду якого судом ухвалено рішення. Будь-яких нових обставин, або посилань на докази, які не були предметом розгляду аналогічного позову в суді, позивачем не надано. Посилання ОСОБА_1 на наявність рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року в якому міститься попередження ОСОБА_2 про недопущення правил співжиття, не спростовує тієї обставини, що позивач звертається з аналогічним позовом до суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення слід відмовити, оскільки аналогічна позовна заява про виселення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, була предметом розгляду в Дніпровському районному суді міста Києва, за результатами якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Керуючись п.3 ч.3 ст. 121, ст.ст. 209-210, 378 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., який сплачено на підставі квитанції №324 від 14 липня 2015 року на рахунок №0005 МФО №820019, відкритий в ГУДКСУ у м. Києві, отримувач УДКС України в Дніпровському районі м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я