АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/8424/13-ц 22-ц/774/1603/К/15
Справа № 215/8424/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1603/К/15 суддя Тарасенко О.В.
Категорія - 57 ( ІV ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Маслової К.В.,

за участю: відповідача головного лікаря комунального закладу "Криворізька міська лікарня № 7" Дніпропетровської обласної ради - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до головного лікаря комунального закладу "Криворізька міська лікарня № 7" Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 про визнання права,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до головного лікаря комунального закладу "Криворізька міська лікарня № 7" Дніпропетровської обласної ради (надалі -КЗ "Криворізька міська лікарня №7" ОСОБА_1 про визнання права.

В обґрунтування позову зазначив, що 11.04.2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ "Криворізька міська лікарня №7" та був виписаний згідно розпорядження №3137/234 від 19.04.2013 року. 03 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Головного лікаря КЗ "Криворізька міська лікарня №7" із заявою про надання копії розпорядження №3137/234 від 19.04.2013 року, згідно з якого позивач був виписаний із травматологічного відділення та копію історії хвороби. Посилаючись на те, що він не отримав зазначені документи та на те, що він має право на доступну і повну інформацію про стан свого здоров'я, у тому числі й на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров'я, просив суд: визнати дії Головного лікаря КЗ "Криворізька міська лікарня №7" ОСОБА_3 в ненаданні ОСОБА_2 інформації про стан його здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, протиправними; зобов'язати ОСОБА_1 видати ОСОБА_2 для ознайомлення копії документів - історію хвороби з 11.04.2013 року по 19.04.2013 року, протокол комісії від 19.04.2013 року з розгляду об'єму призначеного ОСОБА_2 лікування, згідно якого позивач був виписаний з травматологічного відділення.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року ухвалу апеляційного суду від 11.12.2014 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду з посиланням на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було з'ясовано чому відповідач не видав позивачеві для ознайомлення копії документів - історію хвороби з 11.04.2013 року по 19.04.2013 року, протокол комісії від 19.04.2013 року. Суд не звернув уваги і на те, що зазначені документи необхідні для незалежної експертизи об'єму призначеного йому лікування у період з 11.04.2013 року по 19.04.2013 року, а тому висновки суду про те, що позивач повинен надати докази звернення до свого сімейного лікаря є необґрунтованими.

Суд не звернув уваги на доводи позивача про те, що наказ МОЗ України №110 від 14.02.2012 року та Інструкція протирічять Конституції України та МОЗ України прагне розширити сферу свого впливу, збільшити зони регулювання та регламентування життя людей, зменшуючи свободу вибору. Крім того, суддею було порушено строки розгляду справи, що негативно вплинуло на ефективність і своєчасність захисту прав ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу із розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради "Про кадрові питання деяких комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області", у відповідності до ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" ОСОБА_1 призначений виконуючим обов'язки головного лікаря КЗ "Криворізька міська лікарня №7" (а.с.21).

ОСОБА_2 з 11.04.2013 року по 19.04.2013 року лікувався в травматологічному відділенні КЗ "Криворізька міська лікарня №7".

18.12.2013р. ОСОБА_2 звернувся с заявою з приводу надання йому розпорядження № 1378/234 від 19.04.2013 року по КЗ "Криворізька міська лікарня №7", протоколу комісії від 19.04.2013 року з розгляду об'єму призначення йому лікування та копію історії хвороби. (а.с.43).

Листом КЗ "Криворізька міська лікарня №7" від 19.12.2013 року № 1950 ОСОБА_2 було роз'яснено його право ознайомитися зі своєю історією хвороби безпосередньо у медичному закладі в присутності медичного працівника (а.с.24). Також, йому було роз'яснено, що розпорядження № 1378/234 від 19.04.2013 року по КЗ "Криворізька міська лікарня №7" не існує, а зазначений ним номер стосується його історії хвороби.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того із доведеності правомірності дій лікувального закладу та забезпечення позивача всієї інформацію про стан його здоров'я, наявної в лікувальному закладі, з додержанням норм чинного законодавства.

Проте, колегія суддів, не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції у зв'язку із порушенням судом норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування рішення суду.

Відповідно до норм цивільно - процесуального законодавства суд має перевіряти і встановлювати, чи належні сторони беруть участь у справі.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава, матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду у порядку цивільного судочинства (стаття ЗО ЦПК України).

Згідно ст. 80 ЦК України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлено до належного відповідача.

Проте такий висновок суду не відповідає дійсності.

Згідно п.2 Постанови Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду, аналогічне твердження закріплене в ст.. 130 ЦПК України.

У п.10 вищевказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі (стаття 26 ЦПК ), суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи.

Крім того, статтею 33 ЦПК України передбачена можливість суду першої інстанції, у судовому засіданні за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглядаючи спір суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, які не залучені до участі у справі. Оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст. ст. 96, 97 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, в тому числі за дії органів (посадових осіб) при виконанні ними обов'язків пов'язаних з управлінням нею.

Головний лікар комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 як фізична особа, виходячи із підстав позову не знаходиться у матеріально-правовому відношенні із позивачем.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач вказав, що він проходив лікування у травматологічному відділенні комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» і звернувся до головного лікаря КЗ«Криворізька міська лікарня №7» Дніпропетровської обласної ради із заявою про надання йому копій розпорядження № 3137/234 від 19 квітня 2013 року та історії хвороби, однак останній їх не надав.

З огляду на викладене, порушення своїх прав позивач пов'язує з бездіяльністю органу управління юридичної особи, обов'язки якого виконує відповідач.

Тому при вирішенні спору підлягало з'ясуванню чи є головний лікар комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 належним відповідачем у справі.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» надано роз'яснення з приводу пред'явлення позову до неналежного відповідача і зазначено, що у разі якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача.

За результатами розгляду позову суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 до головного лікаря комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1А про визнання права , суд першої інстанції у порушення норм процесуального права не з'ясував та не вирішив питання, щодо залучення до участі у справі належного відповідача й передчасно вирішив спір, відмовивши в позові з підстав доведеності правомірності дій лікувального закладу, за участю неналежного відповідача та без з'ясування питання про склад осіб, які повинні брати участь у справі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування даного рішення.

Оскільки цивільно - процесуальний закон не передбачає можливість суду апеляційної інстанції виправити таке порушення суду першої інстанції, тому дане рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заявленого ОСОБА_2 позову до головного лікаря комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1А про визнання права, як до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до головного лікаря комунального закладу "Криворізька міська лікарня № 7" Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 про визнання права - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: