Справа № 350/1461/15-ц
Номер провадження 2/350/685/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньострутинської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дорогою та визнання акту земельно-узгоджувальної комісії від 24 жовтня 2013 року та рішення Нижньострутинської сільської ради від 06.11.2013 року № 152-17/2013 недійсними , суд-

В С Т А Н О В И В:

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним акт земельно -узгоджувальної комісії від 24 жовтня 2013 року та рішення Нижньострутинської сільської ради від 06.11.2013 року № 152-17/2013. Зобовязати відповідачів усунути перешкоди в користуванні громадською дорогою, шляхом демонтажу встановленого на дорозі паркану та розширеної гноянки.

В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те,що він та його сім»я користується громадською дорогою, яка веде до їхніх присадибних ділянок, що розміщені по вул.Миру в с.Н.Струтин та межують із земельними ділянками відповідачів.

Більше десяти років відповідачі чинять перешкоди в користуванні дорогою, зокрема вони стали перекривати та звужувати дорогу, підкопали фосу, яка омиває його земельну ділянку. Відповідачі встановили ворота на громадській дорозі, а також розширили гноянку, чим здійснюють йому перешкоди в можливості дістатися до своїх земельних ділянок будь-яким транспортом.

З даного приводу він неодноразово звертався до сільської ради, однак позитивного результату це не дає. Так, актом земельно-узгоджувальної комісії від 24 жовтня 2013 року встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_2, проходять по старій деревяній огорожі, у звязку з чим межі земельної ділянки не порушені.Земельна комісія вважала за можливе видати державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, без його, позивача, підпису як суміжного землекористувача. Рішенням Нижньострутинської сільської ради від 06.11.2013 року № 152-17/2013 затверджено вказаний акт. Дане рішення він вважає незаконним та просить його скасувати.

Крім того, у виданій йому у 1974 році проектній документації на забудову земельної ділянки вказана вздовж поздовжньої межі проїздна дорога в поле, яка відокремлює виділену під забудову його земельну ділянку із сусідньою, яка належить ОСОБА_2, а відповідно до розробленого в 2003 році генерального плану забудови села Н.Струтин проїздна дорога в межу з його будинковолодінням до присадиб та вільних земельних ділянок у запроектованій житловій забудові не передбачено. Вважає, що викопіровка з генерального плану села розроблена в 2003 році не відповідає дійсності, оскільки згідно генерального плану забудови с.Н.Струтин, спірної дороги , яка проходить між будинковолодіннями позивача та відповідачів не передбачено.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив крім того, що можливість підїзду до земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства для нього та сусідніх землекористувачів дійсно існує з іншого боку, однак такий заїзд є складним для нього в силу того, що необхідно далеко їхати. Він дійсно збудував господарську споруду з відхиленням від проектної документації і збудував її на місці, де повинен бути заїзд, але на таке будівництво були поважні причини. Погоджується, що будівництво господарської споруди з відхиленням від проектної документації не позбавляє його можливості здійснювати заїзд до своїх інших ділянок та до гноянки через свою ділянку біля будинку, однак він розташував вулики та загін для випасання курей таким чином, що йому необхідний спірний заїзд. Він бажає оскаржувати Свідоцтво на право власності на земельну ділянку, яке видане ОСОБА_2, однак просить закінчувати розгляд справи і ухвалити рішення в межах заявлених позовних вимог.

Представник Нижньострутинської сільської ради позов не визнала, вважає оспорювані акт земельно-узгоджувальної комісії та рішення сільради законними, оскільки згідно генерального плану забудови с.Н.Струтин, спірної дороги , яка ніби-то проходить між будинковолодіннями позивача та відповідачів не передбачено. Можливість підїзду до земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства для ОСОБА_1, та сусідніх землекористувачів існує з іншого боку.Позивач збудував господарську споруду з відхиленням від проектної документації і збудував її на місці, де повинен бути заїзд. Разом з тим, навіть будівництво позивачем господарської споруди з відхиленням від проектної документації не позбавляє його можливості здійснювати заїзд до гноянки через свою ділянку, однак він бажає здійснювати заїзд не через свою ділянку. Він дійсно не бажав погодити межі земельних ділянок, тому сільська рада прийняла оскаржуваний акт, а потім рішення про його затвердження,та рішення, на підставі якого відповідачка отримала свідоцтво на право власності на земельну ділянку, проїзджати по якій бажає позивач.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, позов не визнали та пояснили, що вони з позивачем є сусідами. Між її та позивача земельними ділянками була дорога, якою користувалися при колгоспі, однак уже на протязі тривалого часу туди ніхто не їздить. Вони не захоплювали дорогу, і нічого не пригороджували, як стверджує позивач. Так було завжди, і паркан стоїть на своєму місці багато років. Позивач хоче за рахунок наданої їй у власність земельної ділянки здійснювати підїзд до своєї присадибної ділянки, хоча має можливість заїздити з іншого боку.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу ,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Сторони підтвердили суду,що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову,крім тих що є в матеріалах даної справи,та,які надані суду під час судових засідань не існує.

У відповідності до ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів. При цьому вказана норма вимагає, щоб вирішення питань у галузі земельних відносин здійснювалося відповідно до ЗК України та чинного законодавства України.

Актом земельно-узгоджувальної комісії від 24 жовтня 2013 року підтверджено, що межі земельної ділянки ОСОБА_2, проходять по старій деревяній огорожі, у звязку з чим межі земельної ділянки не порушені, тому комісія вважала за можливе видати державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1, який відмовився від підпису без поважних причин ( а.с.10).

Рішенням Нижньострутинської сільської ради від 06.11.2013 року № 152-17/2013 затверджено вказаний акт ( а.с.11).

Інструкцією «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010р. №376, передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до ст. 186 ЗК України землевпорядної документації.

За правилом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності не інакше як за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Передача земельних ділянок у власність чи користування громадян та визначення меж земельних ділянок відноситься до виключної компетенції органів місцевого самоврядування.

Рішенням Нижньострутинської сільської ради від 19.05.2014 року № 185-21/2104 затверджено ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) загальною площею 0.3781 га, з них земельна ділянка площею, 0,1641 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул.Миру, 35 в с.Н.Струтин ( а.с.25).

Позивач стверджує, що оскаржувані документи є незаконними, оскільки в його плані забудови вказана дорога між його та відповідачки земельними ділянками.

Таке твердження позивача є необгрунтованим виходячи з наступного.

Статтею 39 ЗК України встановлено, що землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - господарського устрою, з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно п.9 ч.4 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території визначає порядок організації транспортного і пішохідного руху. ст.ст. 27 та 30 цього ж законувизначено, що таке будівельний паспорт та технічні умови і в них чітко вказано, що план забудови та технічна документація на будинок стосується суто земельної ділянки де ведеться будівництво.

Отже, вищенаведеними нормами права передбачено порядок затвердження доріг, а саме, яким чином і якими документами дороги затверджуються. Звідси слід розуміти, що не техдокументацією та планом забудови встановлюються вулиці чи дороги, їх ширина, а тільки генеральним планом.

Генеральним планом забудови даної частини с.Н.Струтин проїзна дорога в межу з будинковолодінням позивача до присадиб та вільних земельних ділянок у запроектованій житловій забудові не передбачена.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.32) ОСОБА_2, належить на праві власності земельна ділянка для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) площею 0,1641 га. по вул. Миру, 35 в с. Н.Струтин Рожнятівського району Івано-Франківської області ( а.с.32).

Позивач стверджує, що бажає оскаржувати Свідоцтво на право власності на земельну ділянку, яке видане ОСОБА_2, однак просить закінчувати розгляд справи і ухвалити рішення в межах заявлених позовних вимог, тобто просить визнати незаконними акт земельно-узгоджувальної комісії від 24 жовтня 2013 року та рішення Нижньострутинської сільської ради від 06.11.2013 року, і не ставить вимогу про визнання незаконним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.07.2014 року та рішенням Нижньострутинської сільської ради від 19.05.2014 року № 185-21/2104 .

Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази, суд приходить до переконання , що прийняті відповідачем оскаржувані акт від 24.10.2013 року та рішення від 06.11.2013 року не суперечать нормам чинного законодавства.

Оскільки оскаржуваний акт та рішення є законними, а рішення Нижньострутинської сільської ради від 19.05.2014 року № 185-21/2104 та Свідоцтво про право власності на земельну позивачем не оскаржуються, то вимога ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні громадською дорогою з цієї підстави та з огляду на те, що позивачем не представлено доказів здійснення йому перешкод в користуванні будь-якою дорогою, також є безпідставною.

На підставі ст.ст. 83,152,155,158 ЗК України, керуючись ст.ст.209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Нижньострутинської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні дорогою та визнання акту земельно-узгоджувальної комісії від 24 жовтня 2013 року та рішення Нижньострутинської сільської ради від 06.11.2013 року № 152-17/2013 недійсними відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя :