АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3329/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2055/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 (1) Доповідач Соколан Н. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Соколан Н. О.,

суддів Барильської А. П., Зубакової В. П.

при секретарі Голуб О. О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Виконкому Дзержинської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору Третя криворізька державна нотаріальна контора, про поновлення строку позовної давності, визнання недійсним рішення про продаж квартири в приватну власність та договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року позивач ОСОБА_5, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та Виконкому Дзержинської районної у місті ради про поновлення строку позовної давності, визнання недійсним рішення про продаж квартири в приватну власність та договору купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що починаючи з 1988 року по жовтень 2004 року він проживав однією сім?єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 З метою поліпшення житлових умов, вони здійснили обмін двокімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій він мешкав з відповідачем ОСОБА_3, на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Після обміну вони стали спільно проживати в цій квартирі, однак зареєстрована в ній тільки ОСОБА_3, оскільки позивач на той момент був зареєстрований у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_3. За досягнутою домовленістю, ОСОБА_3 обіцяла позивачу зареєструвати його у спірній квартирі, після чого спільно приватизувати її, однак ці обіцянки не виконала. В жовтні 2004 року його стосунки із ОСОБА_3 припинилися та вона стала мешкати окремо. У подальшому, 18.10.2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою, та виселення відповідача. Із доданих до позову документів позивач дізнався, що рішенням виконкому Дзержинської районної ради від 09.10.1992 року за № 380/17, квартира АДРЕСА_4 передана в особисту власність відповідачки шляхом викупу. Позивач наполягав на тому що рішення виконкому є незаконним та не підлягало виконанню, у звязку із чим є недійсним й договір купівлі-продажу квартири від 02.04.1993 року, який укладено на виконання незаконного рішення.

Тому, уточнивши свої вимоги, просив суд поновити йому строк позовної давності для звернення з позовом до суду, пропущений ним з поважних причин, визнати незаконним рішення виконкому Дзержинської райради народних депутатів від 09.10.1992 року № 380/17 про продаж квартири АДРЕСА_5 в особисту власність ОСОБА_3 та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 02.04.1993 року, укладений між виконкомом Дзержинської райради народних депутатів та ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом 3-ї Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований за № 1-978.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконкому Дзержинської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Третя Криворізька державна нотаріальна контора про поновлення строку позовної давності, про визнання недійсним рішення про продаж квартири в приватну власність та договору купівлі продажу квартири задоволені частково.

Поновлено ОСОБА_5 позовної давності для звернення до суду із позовом, як такий, що пропущений з поважних причин.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконкому Дзержинської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Третя Криворізька державна нотаріальна контора про визнання недійсним рішення про продаж квартири в приватну власність та договору купівлі продажу квартири - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не прийняв до уваги той факт, що рішення виконкому Дзержинської районної ради від 09.10.1992 року № 380/17 щодо продажу квартири було видано на підставі нечинного нормативно-правового акту; безпідставно проігнорував показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили факт спільного проживання позивача з відповідачем ОСОБА_12, що підтверджується також рішенням Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу від 22.12.2011 року та довідкою від 10.10.2007 року № 329, згідно якої позивач був зареєстрований у спірній квартирі з 15.03.1994 року, а посилання суду на його реєстрацію за іншою адресою є незаконним, оскільки поняття місця проживання та місця реєстрації не є тотожніми. Крім того, суд безпідставно послався на відсутність у позивача права на приватизацію, дійшовши помилкового висновку про те, що наявність права власності на іншу квартиру - № 1 у будинку № 42 по вулиці Косіора у м. Кривому Розі, позбавила позивача права на приватизацію спірної квартири, де він на той час проживав, не звернувши увагу на ту обставину, що інша квартира належала позивачу на праві приватної власності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Виконкомом районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу та ОСОБА_3 02.04.1993 року, та посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в реєстрі за № 1-978, належить квартира, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Постишева, б. 26, кв. 1. Зазначений договір укладено на підставі рішення виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів за № 380/17 від 09.10.1992 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 10.06.1992 року, на імя голови Дзержинської районної ради народних депутатів щодо розгляду питання продажу їй у власність житлової квартири АДРЕСА_6, як її наймачу, останньою було зазначено, що її сімя складається з 2 осіб і членом її сімї був вказаний лише її син ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення його прав відповідачем на час укладення вищезазначеного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням зокрема в цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ході судового розгляду цивільної справи № 2-17/11/0408 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування майном належним на праві приватної власності, тобто за участі тих саме сторін, з приводу того ж самого нерухомого майна квартири АДРЕСА_7, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що житлова спірна квартира була придбана за рахунок грошових коштів ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що продаж квартири було здійснено на підставі нечинного нормативно-правового акту, колегією суддів не може бути взято до уваги, оскільки в рішенні суду наявне обґрунтування цим обставинам.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно послався на відсутність у позивача права на приватизацію спірної квартири, за наявності права власності на іншу квартиру, є безпідставними, оскільки не спростовують висновків суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги підтвердження факту спільного проживання позивача з відповідачем, які випливають з пояснень свідків, довідки та рішення суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону про відмову у задоволенні позову у зв?язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, ст. ст. 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: