Єдиний унікальний номер 243/9534/15-ц Номер провадження 22-ц/775/908/2015
Головуючий у 1 інстанції Лаптєв М.В.
Доповідач Осипчук О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Осипчук.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.

при секретарі: Бондарчуку І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи - відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Донецьку про припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь повнолітньої доньки ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини усіх доходів щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 27 серпня 2013 року було задоволено позов ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на період навчання, стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частки всіх доходів щомісячно, починаючи з 29 липня 2013 року і до закінчення навчання. Вказане рішення було прийняте у зв'язку з навчанням відповідачки у Слов'янському хіміко-механічному технікумі на бюджетній формі, однак станом на 26.06.2015 року вона припинила навчання у зв'язку з закінченням технікуму,отже і утримання повинно бути припинено.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовлено.

З вказаним рішенням суду позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 посилається на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що саме на час подання позовної заяви відповідачка припинила навчання, і відповідно, стягнення аліментів на її користь є необґрунтованим. Також позивач зазначає, що зарахування на навчання будь-якої форми і за будь-який кошт проводиться на підставі наказу керівника навчального закладу і будь-яка довідка, видана навчальним закладом особі на підтвердження зарахування, повинна мати посилання на такий наказ. Довідка від 26.08.2015 року №66-260/472 про зарахування до Харківського політехнічного інституту такого посилання не містить, отже, не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ. Також, як зазначив позивач, не може бути належним і допустимим доказом і квитанція, надана відповідачкою, про сплату за навчання, оскільки до неї не наданий договір між відповідачкою та навчальним закладом. Таким чином, відповідачкою не було доведено наявність двох обов'язкових юридичних фактів для виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчання після досягнення повноліття - продовження нею навчання та потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Отже, обставини, на які посилався суд першої інстанції, недоведені, у зв'язку з чим відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК рішення підлягає скасуванню.

В апеляційному суді позивач підтримав доводи скарги у повному обсязі, пояснивши, що рішенням суду від 3.11.2025 року з нього стягнуті аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в Харківському політехнічному інституті та продовжують стягувати аліменти за рішенням суду від 27.08.2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 до апеляційного суду не з'явилася, надіслала заперечення, в яких просить справу розглянути у її відсутність, а рішення суду залишити без змін.

Відділ державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника.

Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судом першої інстанції визнано встановленим, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачки, яка після закінчення школи продовжувала свою освіту та з 01.09.2011 року навчалася у Слов'янському хіміко-механічному технікуму, форма навчання денна. Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду від 27 серпня 2013 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 29 липня 2013 року і до закінчення нею навчання. Згідно довідки ОСОБА_2 відрахована з технікуму у зв'язку із закінченням учбового закладу (наказ № 043-осс від 26.06.2015 року).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка продовжує навчання на контрактній основі у Харківському політехнічному інституті відповідно до довідки від 26.08.2015 року № 66-260/472 та на теперішній час є студенткою 2 курсу, групи НЗ 14 заочної форми навчання. Відповідно до квитанції про сплату за навчання відповідачкою ОСОБА_2 30.07.2015 року сплачено по договору № 4043 1640 грн. 00коп. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до переконання, що зазначені обставини свідчать про те, що відповідачка продовжує навчання на контрактній основі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батька, тому підстави для припинення стягнення аліментів з позивача відсутні.

Проте апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як вбачається з тексту рішення Слов'янського міськрайонного суду від 27 серпня 2013 року(а.с.3-4) при вирішенні питання про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь повнолітньої дочки судом досліджувався факт навчання останньої в Слов'янському хіміко-механічному технікумі на денному відділенні і враховувався матеріальний стан її батька на той час.

Навчання в технікумі ОСОБА_2 закінчила 26 червня 2015 року і з цього часу право на утримання припинилося. Факт подальшого вступу повнолітньої дочки позивача до вищого навчального закладу не є підставою для продовження стягнення аліментів, визначених рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 27 серпня 2013 року, а може бути підставою для звернення до суду з новим позовом.

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що з його військової пенсії продовжують стягувати аліменти та надав копію рішення Слов'янського міськрайонного суду від 3 листопада 2015 року, відповідно до якого з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2015 року і до закінчення навчання або до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

З огляду на наведене суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і безпідставно відмовив у задоволені позову ОСОБА_1, тому довід апеляційної скарги про припинення права на утримання після 26 червня 2015 року(закінчення навчання в технікумі) є обґрунтованим.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307,309,316 ЦПК України апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, що були стягнуті за рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2013 року.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: