Справа № 753/3969/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9184/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого - судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Волошиної В.М., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Пікало К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 7 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності взаємопорозуміння в подружньому житті. Подальше спільне проживання та збереження суми є неможливим. Відповідач не надає коштів на утримання малолітніх дітей, а тому просила стягнути аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 7 травня 2015 року позовні вимоги задоволені частково, шлюб, зареєстрований 26 січня 2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну, починаючи з 24 лютого 2015 року і до досягнення ними повноліття.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити абзаци 3 та 4 резолютивної частини рішення, в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання двох малолітніх дочок, з твердої грошової суми на 1/3 частину заробітку. В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд невірно застосував положення ст.184 СК України, оскільки жодної з обставин, за наявності яких призначаються аліменти в твердій грошовій сумі немає. На думку апелянта, суд не врахував, що позивач та діти проживають в квартирі, що йому належить, витрати по оплаті квартири та комунальним послугам несе він. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на його тяжкий матеріальний стан та таким рішенням фактично звільнив позивачку від обов'язку матеріально утримувати дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2001 року, який було зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 64. Від шлюбу мають малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За правилами ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда й інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Установлено, що між подружжям тривалий період часу виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя. Сторони не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбні стосунки.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу.

В цій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, нестабільний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він постійного місця роботи не має.

Перевіряючи доводи ОСОБА_7 щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином урахував положення ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, нестабільного доходу відповідача.

При визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до ст.182 СК України вірно урахував матеріальне положення платника аліментів, відсутність у останнього аліментних та зобов'язань матеріального характеру і зробив висновок про те, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання на двох малолітніх дітей по 900 грн. на кожного.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції його матеріального стану, а також фактичне звільнення позивача - матері дітей від виконання її обовязку щодо їх утримання, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не ґрунтуються на матеріалах справи. Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3, вона працює вихователем в дошкільному навчальному закладі і отримує заробітну плату, розмір якої в середньому складає 1400 грн. на місяць. ОСОБА_4 є працездатною особою і будь-яких перешкод у сплаті на користь позивача аліментів на утримання дітей у визначеному судом першої інстанції розмірі колегія суддів не вбачає.

Колегією суддів встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави передбачені ст. 309 ЦПК України для його скасування відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 7 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: