Справа № 473/3525/15-ц
РІШЕННЯ
іменем України
"30" жовтня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарях судового засідання Данилевич Т.О., Багрін І.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні майном , -
ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, а саме житловою кімнатою, площею 10,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 шляхом її звільнення від сторонніх речей, надання безперешкодного до неї доступу позивачу та членам його сім`ї, а саме: дружині ОСОБА_5 та їх малолітнім дітям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірна кімната розташована в будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 . В зазначеному будинку проживають власник будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , а також відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 разом з двома малолітніми дітьми.

За домовленістю з власником будинку та іншими членами родини був встановлений порядок користування вищевказаним жилим будинком, в тому числі щодо визначення кімнат наданих кожному для проживання. Зокрема, позивачу була надана для проживання кімната, площею 10, 6 кв.м. (кімната № 3), яку він займав разом зі своєю сім`єю.

Проте, внаслідок погіршення стосунків з відповідачами в березні 2014 року позивач зі своєю сім`єю був змушений переїхати до іншого місця проживання, чим скористалися відповідачі та самовільно зайняли спірну кімнату. Чинять останні перешкоди у вільному доступі позивачу та членам його сім`ї й на даний час, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Разом з тим, просив врахувати, що після проведення інвентаризації жилого будинку спірна кімната має АДРЕСА_2 .

Відповідачі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на те, що позивач втратив право користування спірною кімнатою внаслідок зміни порядку користування приміщеннями жилого будинку АДРЕСА_1 , встановленого власником будинку, за яким обумовлена кімната була виділена в користування відповідачів. Разом з тим, у разі ухвалення рішення на користь позивача, просили вирішити питання щодо покладення обов`язку на позивача та членів його сім`ї користуватися входом до будинку зі сторони кімнати його власника ОСОБА_6 .

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 у судовому засіданні також вказувала на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як передбачено ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При цьому, рівність прав членів сім`ї та власника житла виявляється тільки у тому, що вони, як і власник, можуть повною мірою використовувати житло за призначенням.

Водночас принцип рівності у користуванні житлом щодо членів сім`ї може бути обмежений на підставі угоди про порядок користування жилим приміщенням його власником. Останнім може бути визначено, зокрема, кількість житлових приміщень, якими може користуватися член його сім`ї, а також якими саме. При цьому, закон не визначає форму такої угоди.

Крім того, за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, жилий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає в даному будинку.

Зазначений будинок складається з чотирьох жилих кімнат, коридору та сіней під номерами I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII.

За домовленістю між ним та іншими членами родини був встановлений порядок користування вищевказаним житловим будинком, в тому числі щодо визначення кімнат наданих кожному для проживання. Зокрема, ОСОБА_1 була надана для проживання кімната, площею 10,6 кв.м.( кімната № 2, до проведення інвентаризації кімната № 3), яку він займав разом зі своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_5 , малолітніми дітьми: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач та його діти зареєстровані за вказаною адресою.

В будинку АДРЕСА_1 також проживають ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також малолітні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що внаслідок неприязних стосунків, що виникли між сторонами по справі, позивач ОСОБА_1 зі своєю сім`єю у вищевказаному будинку не проживають. Зазначене, а також те, що спірна кімната перебуває у користуванні відповідачів, останніми не заперечувалося.

Дані факти в сукупності підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 .

Отже, порушення прав позивача щодо користування обумовленим приміщенням має місце. При цьому, останнє не обов`язково повинно проявлятися в активних діях. Сам факт відсутності можливості потрапити до житла (відповідачі не передали позивачу ключі від кімнати, замок у якій вони замінили, як вони самі підтвердили, після того, як будинок залишили позивач з сім`єю) свідчить про наявність перешкод у користуванні спірним майном.

Таким чином, на підставі викладеного, слідує, що позивач не може бути позбавлений права користування спірною кімнатою, а перешкоди, що створені йому відповідачами підлягають усуненню шляхом забезпечення позивачу безперешкодного доступу до кімнати, площею 10,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 з зобов`язанням відповідачів звільнити спірну кімнату від своїх речей.

На спростування наведеного суд не може прийняти до уваги посилання відповідачів щодо зміни порядку користування приміщеннями жилого будинку АДРЕСА_1 , оскільки останнє не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Навпаки, як слідує з письмових пояснень власника будинку ОСОБА_6 раніше встановлений між ними та членами його родини порядок користування належним йому майном не змінювався.

Між тим, відповідно до передбаченого ст. 10 ЦПК України принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст. 57 60 ЦПК України.

За такого, виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення порушень у користуванні ним спірною кімнатою. Проте, аналогічні вимоги щодо членів його сім`ї задоволенню не підлягають за відсутністю відповідного звернення осіб або позивача в їх інтересах за захистом порушених прав. Разом з тим, зазначене не позбавляє останніх можливості вирішити обумовлене питання в силу ст.156 ЖК України.

Також суд не приймає вимоги відповідачів щодо визначення способу доступу до спірного приміщення, оскільки останні не були заявлені в передбаченому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , забезпечити ОСОБА_1 безперешкодний доступ до кімнати, площею 10,6 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 , а також звільнити її від сторонніх речей.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан