Справа № 667/7344/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Собчук Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, -

встановив:

Позивач звернувся із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.07.2007 року на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 - недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_1, після смерті якого залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1. У зв'язку з необхідністю отримати спадщину позивач звернувся до Третьої Херсонської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте 17.07.2015 року стало відомо про існування свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2007 року на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, яка доводилась ОСОБА_4 онукою. 20.07.2015 року ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона було виправлено правильність написання прізвища з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4". Вважає, що зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом є незаконним, оскільки його було видано вже після того, як визнано за ОСОБА_5 право власності на цілу частину житлового будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Тихоша І. С. позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та дату слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема через повідомлення у пресі, заяв не надавала.

Заслухавши представника позивача, вивчивши подані позивачем докази на підтвердження своїх вимог, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин.

Як вбачається з дослідженого в судовому засідання свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року Серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 29.05.1975 року ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.04.2007 року визнано позивача ОСОБА_5 таким, що прийняв спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року. При цьому спір за вказаним рішенням був саме із ОСОБА_2.

Ухвалою Комсомольського районного суду від 20.07.2015 року виправлено описку в рішенні Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.04.2007 року та вказано прізвище «ОСОБА_4» замість помилково вказаного «ОСОБА_4».

Вказане рішення відповдіно до відмітки набрало чинності 12.06.2007 року, та згідно досліджених судом матеріалів цивільної справи № 2-297/07, в рамках якого таке рішення було винесено, воно не оскаржувалось.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57047133 від 30.01.2015 спадкову справу після померлого ОСОБА_3 заведено 30.01.2015 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2008 року ОСОБА_2 успадкувала після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 ? частину житлового будинку АДРЕСА_1. При цьому право власності відповідача на частину спірного домоволодіння за вищезгаданим свідоцтвом було зареєстровано у Державному реєстрі прав влансості на нерухоме майно 20.08.2007 року.

Відповдіно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За припсами п. 3 ч. 2 ст. 331 цього ж Кодексу якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 ЗУ від 01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, оскільки спірне свідоцтво про право на спадщину за законом було видано відповідачу вже після набрання судовим рішенням законної сили, яким розглядувані спадкові права відповідача фактично було анульовано, та беручи до уваги те, що на даний час вказане рішення є дійсним, із урахуванням встановлених судом спадкових прав позивача, що випливають зокрема із такого судового рішення, приходжу до переконання про порушення спірним свідоцтвом про право власності в порядку спадкування прав позивача в частині можливості реалізації ним свого права в порядку спадкування на майно за таким свідоцтвом, через що, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 203, 215, 229, 1216-1218, 1223, 1261-1265, 1301 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, - задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 липня 2007 року на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, тобто після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.А. Скрипнік