АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8608/15 Справа № 183/4093/14 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

20 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконними дій, визнання недійсним наказу про звільнення, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про визнання незаконним дій, визнання недійсним наказу про звільнення, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (а.с.1-8).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконними дій, визнання недійсним наказу про звільнення, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - задоволенні частково.

Визнано причину пропуску ОСОБА_2 строку звернення до суду - поважною.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Визнано незаконним наказ Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» № 22-л від 20 березня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника служби з організації постачання матеріально-технічними ресурсами Бази виробничо-технічного обслуговування та комплектації Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника служби з організації постачання матеріально-технічними ресурсами Бази виробничо-технічного обслуговування та комплектації Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» з 20 березня 2014 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за березень 2014 року в сумі 5 311,95 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2014 року по 12 січня 2015 року в сумі 94 291,73 грн. грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 2 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь держави судовий збір в сумі 1 016,03 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць в сумі 9 910,73 грн. підлягає негайному виконанню. (а.с.190-198).

Не погодившись з рішенням суду ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.205-215).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення працівника без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відповідності зі ст.237-1 ч.3 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що наказом №162-к від 03 червня 2013 року позивач був прийнятий на посаду заступника начальника відділу формування та розподілу фінансових ресурсів департаменту економіки та фінансів апарату управління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

Наказом № 278-к від 21 серпня 2013 року позивач був переведений на посаду заступника начальника служби організації постачання матеріально-технічним ресурсами Бази виробничо-технічного обслуговування та комплектації Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

У березні 2014 року відбулася окупація АР Криму та захоплення Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» озброєними людьми, що є загальновідомими обставинами, та підтвердженням тиску на позивача, який змушений був подати заяву про звільнення за згодою сторін.

20 березня 2014 року наказом №22-л від 20 березня 2014 року позивач звільнений з посади заступника начальника служби організації постачання матеріально-технічним ресурсами Бази виробничо-технічного обслуговування та комплектації Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін та видано трудову книжку з відповідним записом. Наказ про звільнення підписаний головним інженером Бази виробничо-технічного обслуговування та комплектації Публічного акціонерного товариства«Державнеакціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_3.

Відповідно до пп.18 п.9.5.9. Статуту ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» прийом на роботу, звільнення, застосування засобів заохочення та накладення стягнень відноситься виключно до компетенції Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

Згідно з п.9.5.12 Статуту ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у разі відсутності Голови Правління виконання його обов'язків може покладатися наказом Голови Правління на заступника Голови Правління або на члена правління.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.9.3.4 Статуту Товариства, рішення про обрання, відстрочення чи звільнення Голови Правління Товариства приймається загальними зборами акціонерів.

Наказу щодо покладення виконання обов'язків Голови Правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на ОСОБА_3 не видавалось, отже наказ № 22-л від 20 березня 2014 року про звільнення позивача з посади є незаконним.

Суд 1 інстанції, встановивши, що заяву про звільнення з роботи позивач змушений був подати внаслідок неправомірних дій з боку нового керівництва підприємства; наказ про його звільнення був підписаний особою, котра не мала на те відповідних повноважень; нарахована позивачу заробітна плата не була виплачена при звільненні; строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, пропущено з поважних причин, суд обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення з відповідачів на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, заборгованість по зарплаті та відшкодування моральної шкоди 2000 грн., оскільки позовні вимоги в цій частині доведені.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями учасників процесу.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що в даному випадку відсутній предмет спору, оскільки ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» трудові відносини з позивачем не припиняло, не можуть бути підставою для скасування рішення з наступних підстав.

Стаття 43 Конституції України та ст. 51 Кодексу законів про працю гарантують громадянам захист від незаконного звільнення, тобто звільнення, яке відбулося не на підставі закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем.

Шляхом укладення трудового договору з роботодавцями громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов'язків.

Позивач, уклавши з роботодавцем трудовий договір, набув правового статусу працівника, зміст якого охоплює низку трудових та соціальних прав і гарантій, які є супутніми трудовим правовідносинам чи походять з них. До їх числа належать права на працю в умовах, що відповідають вимогам безпеки, на винагороду за працю без будь-якої дискримінації і не нижче встановленого законом мінімального розміру оплати праці, на захист від безробіття, на індивідуальні і колективні спори та інше.

Проте відповідач не забезпечив позивачу умов трудового договору, наказ про звільнення позивача з роботи не скасував, хоч і визнав, що він є незаконним, запис в трудовій книжці про звільнення не анулював, нараховану заробітну плату не виплатив.

Безпідставним є посилання апелянта на відсутність доказів спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки сам факт позбавлення права позивача на виконання трудових обов'язків та отримання винагороди за працю, а також на отримання нарахованої заробітної плати свідчить про наявність спричиненої позивачу моральної шкоди.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: