Категорія 5Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Жданкіна В.В.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа , яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Ленінський відділ Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про визнання права власності на транспортний засіб та звільнення його з-під арешту, -

в с т а н о в и л а:

У вересні ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18 серпня 2010 року за договором купівлі-продажу, укладеним в простій письмовій формі у вигляді розписки, він придбав у ОСОБА_3 за 25000 грн. належний останньому на праві власності легковий автомобіль марки «Opel Omega 2.0», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску. ОСОБА_3 передав позивачу зазначений автомобіль та видав на його ім'я довіреність на право керування та розпорядження даним автомобілем. ОСОБА_4 неодноразово ухилявся від переоформлення автомобіля на ім'я позивача, а 11 вересня 2014 року останній дізнався, що автомобіль перебуває під арештом, який був накладений Ленінським ВДВС Вінницького міського управління юстиції. Позивач вважає, що спірний автомобіль є його власністю, оскільки сторони уклали договір купівлі-продажу в належній формі, виконали всі його умови, він з 2010 року користується вказаним автомобілем для власних потреб , а накладений арешт перешкоджає користуватись та розпоряджатись своєю власністю, на підставі чого просив зняти арешт , накладений постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ та визнати за ним право власності на автомобіль марки «Opel Omega 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, з підстав, зазначених в ній.

Представник третьої особи - Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ - Мазур В.І. проти апеляційної скарги заперечив, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися , про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки "Opel Omega 2.0", номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданим Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області, дата реєстрації - 24.06.2010 року (а.с. 6).

18 серпня 2010 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 25000,00 грн. за проданий йому автомобіль марки "Opel Omega", реєстраційний номер НОМЕР_1, про що склав влаcноручно написану розписку (а.с. 7).

Згідно довіреності від 18.08.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 2204, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_9 або ОСОБА_10, кожен з яких має право виконувати повноваження незалежно один від одного, користуватися з правом тимчасового використання за межами України, за умови отримання відповідного свідоцтва в органах ДАІ, а також розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду), належним йому на підставі зазначеного вище свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортним засобом марки "Opel Omega 2.0", 1998 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2, НОМЕР_4, зареєстрованим 24.06.2010 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 9).

Зазначена довіреність 18 серпня 2010 року зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с. 10).

07 липня 2014 року старший державний виконавець Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Мазур В.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/8041/14-ц, виданого 24.06.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 15000,00 грн., виніс постанову про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_3 (а.с. 42).

16 липня 2014 року відомості про арешт транспортного засобу марки "Opel Omega 2.0", реєстраційний номер НОМЕР_1, внесено до автоматизованого обліку МРЕВ ДАІ УМВС України у Вінницькій області (а.с. 13).

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є , зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами виникли відносини представництва на підставі довіреності, а не відносини права власності, яке виникає на підставі договору купівлі-продажу.

Належних та допустимих доказів переходу права власності на автомобіль позивачем не надано. Сторони не вчинили необхідних дій, для укладення договору купівлі-продажу, а саме продавець не зняв автомобіль з обліку, а покупець не зареєстрував його в органах Державтоінспекції, а тому перехід права власності не відбувся.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Рішення суду є законним та обґрунтованим,

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ В.В. Жданкін

З оригіналом вірно: