Справа № 461/6879/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6102/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Зорени Петра Івановича, заінтересована особа ОСОБА_4,-

встановила:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Зорени Петра Івановича, з участю заінтересованої особи ОСОБА_4.

В обґрунтування поданої заяви покликався на те, що 10.06.2015 року він отримав постанову державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ від 05.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 47699313 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 24748 доларів США та 1977,34 судового збору. Постанова винесена на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 31.05.2012 року, яка набрала законної сили 05.06.2012 року. Вважає, що державним виконавцем порушені вимоги ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, ухвала, на підставі якої відкрито виконавче провадження, не містить даних щодо місця проживання стягувача та боржника, дати народження боржника та його місце роботи. Крім цього, державний виконавець порушив вимоги ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначивши, що виконавчий документ виданий 31.05.2012 року і набрав законної сили 05.06.2012 року, а отже згідно вищезазначених вимог закону строк предявлення ухвали для виконання сплинув ще у червні 2013 року. Тому, при зверненні стягувача і предявлення ним виконавчого документ з пропуском строку та неналежно оформленими даними, держаний виконавець зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Просив визнати дії держаного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Зорени П.І. по відкриттю виконавчого провадження ВП № 47699313 про стягнення коштів з ОСОБА_2 неправомірними та скасувати вказану постанову державного виконавця від 05.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Зорени Петра Івановича, заінтересована особа ОСОБА_4 -відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_2, з оскаржуваною ухвалою не погоджується, вважає її незаконною внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що постанова державного виконавця винесена на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 31.05.2012 року, яка набрала законної сили 05.06.2012 року, при цьому заява про примусове виконання подана 29.05.2015 року.

Вважає, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження порушив вимоги ст.ст. 18, 22 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року, а строк пред'явлення до виконання ухвали сплив ще у 2013 році.

Стверджує, що суд при розгляді скарги проігнорував зазначене та обґрунтував свої висновки припущеннями.

Досліджуючи цивільну справу про стягнення з нього боргу суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи є наявний виконавчий лист, що свідчить про те, що такий не пред'являвся до виконання.

Ухвала суду базується виключно навколо виконавчого листа, якого державний виконавець навіть не бачив, при цьому суд не дав оцінки самій постанові державного виконавця, яка по суті і повинна бути предметом розгляду.

Встановленим є той факт, що виконавець відкрив виконавче провадження на підставі ухвали, а не виконавчого листа, при цьому, суд не пересвідчився в наявності такого у матеріалах виконавчого провадження.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2015 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 та представник Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 39,40), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги районний суд виходив з того, що ухвала Галицького районного суду м. Львова набрала законної сили 05.06.2012 року. Останній платіж, згідно ухвали, повинен бути проведений до 01.06.2015 року. Однак, боржник борг протягом визначених в ухвалі суду строків не сплатив, 21.05.2015 року за заявою стягувача видано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду, тому суд вважав, що строк предявлення виконавчого листа до виконання не пропущений.

Крім цього, суд вказав, що виконавчий лист відповідає вимогам, які ставляться до виконавчого документа, встановленим ЗУ "Про виконавче провадження".

При цьому, допущена помилка в даті пред»явлення виконавчого листа до виконання може бути виправлена за заявою стягувача або боржника.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи не може в повній мірі погодитись з висновками місцевого суду враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 травня 2012 року Галицьким районним судом м.Львова постановлено ухвалу, згідно якої затверджено мирову угоду про те, що ОСОБА_2 визнає борг перед ОСОБА_4 у сумі 24748 доларів США, що згідно офіційним курсом НБУ гривні до долара США станом день подання позову (10.01.2012 р.) становить 197734,05 грн.

ОСОБА_2 зобовязується повернути ОСОБА_4 борг протягом трьох років, а саме до 01.06.2015 року.

21 травня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист на виконання ухвали від 31.05.2012 року..

Заява про примусове виконання подана 29.05.2015 року.

05.06.2015 року державний виконавець Галицького ВДВС ЛМУЮ Зорена П.І. виніс постанову ВП № 47699313 про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали суду №1304/478/2012 від 31.05.2012 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого документа.

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом (ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження).

Із системного аналізу положень ст. ст. 18, 19, 21, 22, 25 ЗУ "Про виконавче провадження" (у редакції на час видачі виконавчих документів) встановлено, що умовами прийняття виконавчого документа до виконання є: наявність заяви стягувача, відповідність виконавчого документа вимогам закону, дотримання стягувачем строків пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В свою чергу, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції покликався на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2015 року винесена на підставі ухвали суду №1304/478/2012 від 31.05.2012 року.

Разом з тим, районний суд встановив, що 21.05.2015 року по справі видано виконавчий лист на виконання ухвали суду від 31.05.2012 року, при цьому кінцевою датою пред"явлення виконавчого документа до виконання суд визначив 21.05.2016 року.

Таким чином, суд не звернув увагу на те, що виконавче провадження по справі відкрито не на підставі виконавчого листа від 21.05.2015 року, а на підставі ухвали суду від 31.05.2012 року, яку державний виконавець визначив самостійним виконавчим документом, а відтак суд першої інстанції залишив поза увагою питання пропуску стягувачем строку пред"явлення до виконання ухвали суду від 31.05.2012 року, яка набрала законної сили 05.06.2012 року.

В апеляційній скарзі заявник звертає увагу на те, що оригінал виконавчого листа від 21.05.2015 року знаходиться серед матеріалів цивільної справи №1304/478/2012, а відтак до виконання не пред"являвся, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Також, суд першої інстанції не дотримав порядку розгляду скарги, що передбачений ст. 386 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу без участі державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення та дії якої оскаржуються.

Розглянувши справу у відсутності осіб, які приймають участь у розгляді справи, суд першої інстанції позбавив їх можливості подавати докази, приймати участь в їх дослідженні, чим порушив вимоги ст. 27 ЦПК України та принцип змагальності, передбачений ст. 10 ЦПК України

З наведених підстав, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України з передачею скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 липня 2015 рокускасувати, передати скаргу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає оскарженню, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин