Справа № 654/2377/15-ц
Провадження №2/654/949/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Голопристанської РДА про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

05.06.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом ним. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В результаті подружньої зради відповідачки, шлюб між ними розпався, відповідачка з січня 2015 року проживає за адресою свого співмешканця. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка постійно ухилялася від виконання сімейних обовязків, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, самоусунулася від участі у догляді та вихованні малолітньої дитини, скориставшись відсутністю відповідача на території України під час знаходження у рейсах на іноземних судах. З січня по квітень 2015 року дитина проживала з батьками відповідачки, в той час я к остання проживала за місцем проживання свого співмешканця ОСОБА_7, відповідачка неодноразово залишала дитину саму вдома, коли позивач перебував у рейсі. У звязку з поведінкою відповідачки у відношенні до сина позивач був змушений змінити місце роботи у судноплавній компанії на посаду механіка у фермерському господарстві «Сапераві», а також займатися медичним обстеженням сина, його санаторним лікуванням, оскільки як зясувалося дитина страждала на залізодефіцитну анемію легкого ступеню важкості, затримкою психомовного розвитку внаслідок вираженої педагогічної занедбаності. Крім того, зясувалося, що за час знаходження позивача в рейсі, відповідачка ухилялася від відвідування з дитиною дитячої поліклініки з метою обстеження та щеплення. Позивач має у власності житловий будинок площею 72.2 кв.м. за адресою с.Гладківка, вул..Учбова, 10 та земельну ділянку площею 0,1537 га,працевлаштований та має постійний дохід. Вважає, що в інтересах дитини буде, якщо його місце проживання буде визначено з батьком.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що після того, як він повернувся з рейсу у квітні 2015 року зясував, що дитина з січня 2015 проживає з батьками відповідачки, а вона з цього часу живе зі своїм співмешканцем, при цьому шлюб між ними на той час не був розірваний. На даний час, рішенням суду від 20.07.2015 року шлюб між ними розірвано, а він 17.09.2015 року уклав шлюб з іншою жінкою. Відповідачка не займалася вихованням та розвитком сина, в результаті чого чотирирічних хлопчик погано розмовляв, не знав кольори, не міг писати та малювати відповідно віку, не міг себе обслуговувати, не відвідував дитячі заклади, був агресивний у відношенні до людей, потребував психологічної та логопедичної корекції. Він це зясував після проходження з сином обстеження в Херсонській дитячій обласній лікарні та Херсонській обласній психолого-медико-педагогічній консультації. Для виправлення такого стану здоровя та розвитку сина він за рекомендаціями лікарів направив дитину до санаторію, син пройшов курс медикаментозного лікування, відвідував логопеда. Крім того, він записав хлопчина на заняття до спортивної секції та встиг відвідати декілька занять, а також провів онлайн-запис до спеціалізованого дитячого садочку № 39 в м.Херсоні. Проте, відповідачка обманом забрала сина та на даний час він знаходиться у відповідачки. Він дуже опасається, що відповідачка не буде виконувати рекомендації лікарів щодо сина, хлопчик не буде відвідувати рекомендований спеціалізований дитячий садок, і стан здоровя та розвитку хлопчика погіршиться. Щодо характеристики відповідачки пояснив, що остання зловживає спиртними напоями, залишала малолітнього сина самого вдома в тому числі і в нічний час, веде аморальний спосіб життя, спів мешкаючи з одруженим чоловіком, така поведінка відповідачки може зашкодити дитині. Крім того, остання не має житла, почала працювати після його звернення до суду з даним позовом, при цьому її діяльність це торгівля алкогольними та тютюновими виробами. Він же в свою чергу має постійний дохід у вигляді зарплати та орендної плати за нерухоме майно, яке здає в оренду, позитивно характеризується, має можливість та бажання займатися вихованням та розвитком сина. Саме тому просить визначити місце проживання сина з ним.

Представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнав та надала письмові заперечення на позов. Крім того, пояснила, що любить сина, ніколи не залишала його самого вдома, відвідувати поліклініку не було потреби. Вважає, що хлопчик розвивався нормально, відповідно до його віку та умов проживання. Оскільки вони проживають в селі, влаштувати в дитячий садок сина вона не мала можливості, через відсутність вільних міць в садочку. На даний час дитина відвідує звичайний дитячий садок Таврійської сільської ради. Вона є приватним підприємцем, орендує магазин і планує займатися підприємницькою діяльністю повязаною з торгівлею. Вважає, що в неї буде можливість при цьому приділяти достатню увагу синові. Не погоджується з негативною характеристикою на себе, оскільки не зловживає спиртними напоями, хоча не заперечує, що іноді вживає алкоголь. На даний час вона не має власного житла і проживає у будинку співмешканця ОСОБА_7 Вважає, що син не може проживати з позивачем, оскільки останній раніше вживав наркотичні засоби, а розлучати дитину з матірю неможна.

Представник служби у справах дітей Голопристанської РДА надала суду та підтримала висновок від 24.09.2015 року № 01-25/574, відповідно до якого доцільно визначити для малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання з батьком, за адресою с.Гладківка, вул..Учбова, 10 Голопристанського району Херсонської області.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17), який розірвано рішенням Голопристанського районного суду від 20.07.2015 року (а.с.94).

Шлюбні відносини фактично припинилися в грудні 2014 року, що було встановлено рішенням суду від 20.07.2015 року, не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Від цього шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому на час розгляду справи виповнилося повних чотири роки (а.с.18), який після припинення шлюбних відносин між сторонами з квітня 2015 року залишився проживати з батьком, позивачем у справі, але з серпня 2015 року проживає з матірю, відповідачкою. Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні.

На даний час між батьками дитини має місце спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, показала, що є хрещеною матірю ОСОБА_5, досить часто відвідувала родину ОСОБА_5 і спостерігала, що відповідачка не приділяє уваги розвитку та вихованню сина, не придбає розвиваючі іграшки відповідно його віку, не навчає його розмовляти, спілкуватися з дітьми, самостійно їсти, одягатися. В будинку було неохайно, брудно. В цей час позивач перебував у рейсі, а коли повертався завжди займався сином. Зараз, завдяки зусиллям батька хлопчик краще розмовляє та спілкується з людьми, відповідно до свого віку. А ні позивач, а ні відповідач не зловживають спиртними напоями, хоча вживають їх на свята.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що відповідачка залишала свого малолітнього сина одного в будинку, він це бачив, коли на прохання відповідачки у її відсутності приходив до її двору кормити свиней.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що знайом з обома сторонами, як сусід бачить, що сином більше займається батько. Сторони не зловживають спиртними напоями, але він бачив відповідачку у стані алкогольного спяніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що є головою Гладківської сільської ради та сусідом сторін. Підтвердив викладені в характеристиках факти щодо позивача та відповідача. Додав, що відповідачка не займалася вихованням та розвитком сина, дитина відставала в розвитку в порівнянні з іншими дітьми її віку. Неодноразово просив медичних працівників звернути увагу на цю дитину, але мати не реагувала на виклики медиків, не відчиняла двері, коли ті приходили до дому. Відповідачка на даний час співмешкає із ОСОБА_7, який є жителем села, та негативно характеризується. Неодноразово бачив її в стані алкогольного спяніння. На аморальну поведінку відповідачки та її співмешканця скаржилася медсестра, яка виходила на виклик відповідачки до дитини у вересні цього року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що відповідачка її племінниця. Останній раз вона бачила ОСОБА_5 19.07.2014 року, коли йому було 3 роки. Розвиток хлопчика, на її думку, відповідав його віку. Як на даний час розвинутий ОСОБА_5 їй не відомо. Їй відомо, що відповідачка декілька разів залишала трирічного сина одного вдома, щодо цих випадків вона робила зауваження ОСОБА_3, щоб остання так не вчиняла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що знайома з відповідачкою, спостерігала, що її син у своєму віці погано розмовляв.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона є матірю відповідачки. Остання дійсно з січня 2015 року пішла жити до співмешканця ОСОБА_7. Вона забрала онука ОСОБА_5 до себе. Коли у квітні 2015 року з рейсу прийшов зять, позивач, то забрав дитину. Батько дійсно займався сином, возив на обстеження та лікування, влаштував до санаторія. На даний час дитина проживає з відповідачкою в будинку ОСОБА_7

Відповідно до акту оцінки потреб дитини та її сімї від 21.05.2015 року (а.с.6-8) ОСОБА_5 30.05.2011 року проживає з батьком, по вул..Учбова, 10 в с.Гладківка, мати не проживає з сімєю з грудня 2014 року, родина має дохід близько 7000 грн. на місяць, забезпечена всім необхідним для виховання та розвитку дитини, дитина погано розмовляє, не вміє доглядати за собою, рекомендовано пройти повний курс обстеження щодо повноцінного розвитку. Мати не займається вихованням дитини.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.05.2015 року (а.с.5) за місцем проживання позивача з сином за адресою с.Гладківка, вул..Учбова, 10, сімя має всі необхідні умови проживання, виховання та навчання дитини, проживає у приватному чотирьохкімнатному будинку, що належить позивачу, відповідно до договору дарування (а.с.10-11). Крім того, позивач має у власності земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,1537 га (а.с.12-13).

Крім того, позивач має у приватній власності квартиру в м.Ізмаїл Одеської області (а.с.113-114), яку здає в оренду та отримує додатковий дохід у вигляді орендної плати в розмірі 2500 грн. на місяць, що підтверджується договором оренди (а.с.111-112)

Відповідно до послужної книжки моряка на імя позивача ОСОБА_1Є (а.с.110) та характеристики за підписом капітана судна (а.с.16), та контракту (а.с.121-125) позивач працював на судні «Arslanbey» , прапор Молдови, на посаді другого механіка з 14.08.2014 по 16.04.2015 року, з основною зарплатою 2000 доларів США. Характеризується позитивно, як відповідальний працівник, та добра людина, не палить, не вживає спиртні напої.

Відповідно до трудової книжки на імя ОСОБА_1 та довідки № 47 від 15.05.2015 року , позивач з 05.05.2015 року працює на посаді механіка в Фермерському господарстві «Сапераві» (а.с.15).

За місцем проживання позивач характеризується виключно позитивно, що підтверджується характеристикою Гладківської сільської ради від 03.08.2015 року за №02-30/2 (а.с.126).

Судом встановлено, що позивач з часу повернення з рейсу, тобто з травня 2015 року по серпень 2015 року, поки дитина знаходилася з ним, активно займався медичним обстеженням сина. В результаті медичних обстежень дитини, ОСОБА_5, останньому був поставлений діагноз затримка мовленого розвитку, виражена педагогічна занедбаність, затримка психомовного розвитку, синдром дефіциту уваги з гіперактивністю (а.с.4, 100-103, 106). Дитині рекомендовано логопедична корекція, заняття з психологом, при наявності постійного педагогічного супроводу навчання в дитячому навчальному закладі для дітей із затримкою розвитку.

На виконання рекомендацій лікарів позивач займався лікуванням сина, влаштував його до санаторію «Дніпро», дитина відвідувала заняття логопеда, позивач займався розвитком здібностей сина влаштував його до спортивної секції,. Дані факти підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення (а.с.4), довідкою про знаходження ОСОБА_5 на оздоровленні в ХОДПС «Дніпро» (а.с.63, 104), карткою стану здоровя та розвитку дитини (а.с.100-103), витягом з протоколу засідання Херсонської обласної психолого-медико-педагогічної консультації (а.с.106), довідкою ЦМВ «Ключ» (а.с.108), довідкою президента Херсонської федерації киокушин карате та рукопашного бою (а.с.109).

З дослідженою в судовому засіданні медичної картки ОСОБА_5, ксерокопія якої міститься в матеріалах справи вбачається, що протягом 2012-2015 року мали місце випадки ігнорування відповідачкою виклики до дитячої поліклініки, порушено графік щеплення дитини, не виконувалися рекомендації щодо направлення дитини на консультацію невропатолога через неадекватну поведінку.

З серпня 2015 року дитина проживає з відповідачкою, за адресою с.Гладківка вул..Леніна, 272, в будинку її співмешканця ОСОБА_15, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями відповідачки та показаннями свідків.

За місцем проживання відповідачка ОСОБА_3 характеризується негативно, не працює, зловживає спиртними напоями, не займається належним чином вихованням свого сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово залишала дитину в будинку одну. З січня 2015 року проживає з співмешканцем ОСОБА_7 за адресою с.Гладківка вул..Леніна, 272, що відображено в характеристиці Гладківської сільської ради від 14.05.2015 року №2-16/191 (а.с.16).

Відповідно до постанови Голопристанського районного суду від 06.05.2015 року відповідачка ОСОБА_3 притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, за те, що 07.03.2015 року близько 04год.30 хв. в м.Гола Пристань та 15.03.2015 року близько 22 години в с.Гладківка керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння (а.с.59). Постанова набрала законної сили.

З 01.07.2015 року, тобто вже в процесі розгляду позову судом, відповідачка була зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.я.45).

В процесі розгляду справи відповідачка не надала суду доказів свого матеріального стану, рівня її доходів від підприємницької діяльності або отримання доходів з інших джерел.

З серпня 2015 року ОСОБА_5 відвідує Таврійський дитячий навчальний заклад «Струмочоу», що підтверджується довідкою Таврійської сільської ради (а.с.89) та поясненнями відповідачки та свідка ОСОБА_16

Відповідно до витягу з протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини Голопристанської районної державної адміністрації від 18.09.2015 року та висновку про встановлення місця проживання малолітньої дитини від 24.09.2015 року комісія з прав дитини та служба у справах дітей прийшли до висновку про доцільність визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов'язків подружжя у шлюбі та сім'ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім'ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч. 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини.

У ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції з прав дитини у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують щоб дитина не розлучалася з батьками, всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини, суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Суд, вирішуючи даний спір, приймає до уваги такі істотні обставини як наявність у позивача самостійного заробітку, житла, створення ним належних матеріально-побутових умов для проживання, розвитку та навчання дитини, його відповідальне ставлення до виконання батьківських обов'язків, той факт що позивач виявляє більшу увагу до сина і турботу про нього, позитивну громадську характеристику та характеристику з місця останньої роботи, створення позивачем повноцінної сімї, шляхом укладення нового шлюбу, що забезпечує проживання дитини в атмосфері любові та турботи. Суд також враховує чоловічу стать дитини, її вік на час розгляду справи - 4 роки та 4 місяці, її стан здоровя, стан фізичного та інтелектуального розвитку, потреба в продовженні педагогічного супроводу, занять з логопедом та психологом, спостереження та лікування у невролога. Крім того, визначаючи місце проживання дитини суд враховує, що відповідачка не має власного житла та постійного доходу, відсутність в неї фізичної та фінансової можливості повноцінно та регулярно продовжувати лікування сина, забезпечувати його навчання в спеціалізованих навчальних закладах, розвиток його здібностей, відсутність з боку відповідачки уваги та турботи до сина протягом 4 років, що призвело до негативних наслідків у вигляді психологічних та логопедичних проблем дитини, затримки педагогічного розвитку, що шкодить інтересам дитини.

Обставин, які б виключали залишення дитини з позивачем, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК, судом не встановлено.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача, що відповідачка зловживає спиртними напоями, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Сам факт вживання алкогольних напоїв відповідачкою час від часу не вказує на систематичний характер.

Суд не приймає до уваги також доводи відповідача про те, що позивач вживав наркотичні засоби, оскільки ці обставини не підтверджені доказами.

Доводи відповідачки, що розлучення дитини з матірю може бути застосоване тільки у виняткових випадках, судом до уваги не приймаються, оскільки мати з сином не розлучена, батьківських прав, можливості приймати участь у вихованні сина, спілкуванні з ним не позбавлена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням вказаних вище істотних обставин, місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід визначити з батьком, що не суперечить інтересам дитини.

Судові витрати, а саме судовий здір та витрати на правову допомогу, які підтверджені відповідними квитанціями, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конвенцією з прав дитини, Конституцією України, ст.ст.141, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Третьякова