Справа № 139/13/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року. У шлюбі дітей не мають. Вважаючи, що шлюб зберігати є недоцільним, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду.

У судове засідання позивач не з'явилася, просила у зв'язку із негативними стосунками з відповідачем та її реакцією на його присутність, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, слухати справу у її відсутності (позовна заява а.с. 2).

Із тексту позовної заяви слідує, що сторони 08 вересня 2012 року зареєстрували шлюб. Подружнє життя не склалось через, несумісність характерів та різні погляди на життя, в результаті чого між сторонами постійно виникали непорозуміння і суперечки. За час перебування у шлюбі позивач набула хронічних захворювань, пов'язаних із нервовими потрясіннями. З квітня 2014 року вони проживають окремо, не піклуються один про одного та не цікавляться особистим життям. Вважає, що подальше зберігання шлюбу є недоцільним і неможливим, просить розірвати шлюб без надання строку на примирення.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав та не заперечив, щоб шлюб між ними було розірвано. Відповідач ствердив, що з квітня 2014 року проживає окремо від позивача, оскільки мав різні з нею погляди на життя, через що постійно виникали сварки і непорозуміння. Одночасно відповідач зазначив, що хронічні нервові захворювання позивач мала ще до укладення шлюбу з ним.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони з 08 вересня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. Підтримання та визнання позову сторонами, на думку суду, свідчить про байдужість подружжя до існування їх шлюбу. З огляду на це, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 4), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище ОСОБА_2 змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_2. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 08 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 26 між ОСОБА_1, 1985 року народження та ОСОБА_2, 1994 року народження.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу відновити прізвище ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________