Справа № 212/5066/2012 Провадження № 22-ц/772/2165/2015Головуючий в суді першої інстанції Король О. П.
Категорія 27 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів БереговогоО.Ю. та ПанасюкаО.С, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Вінницького міського суду від 25 травня 2015р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, --

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2010р. ПАТ «ОТП Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3. і ОСОБА_4. про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. У позові зазначено, що згідно кредитного договору №CL-В01/012/2008 від 04 лютого 2008р. ОСОБА_4. отримала у позивача кредит на придбання автотранспортного засобу в сумі 27994,45 доларів США зі сплатою 12,49% річних з визначенням дати остаточного повернення кредиту - 05.02.2014р.

04 лютого 2008р. між ПАТ «ОТП Банк» та громадянкою ОСОБА_4. було уклало договір застави зазначеного автотранспортного засобу №РСL-В01/012/2008.

З метою забезпечення належного виконання боржником зобов'язання за вказаним кредитним договором 04 лютого 2008р. між ПАТ «ОТП Банк» і громадянином ОСОБА_3. було укладено договір поруки №SR-B01/012/2008.

Посилаючись на невиконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів суму несплаченого кредиту та відсотків, а також неустойку і штраф. Також в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитом позивач просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль SKODA OCTAVIA ELEGANCE 2.0.

16.11.2010р. Ленінським районним судом м.Вінниці у даній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено повністю (т.1 а.с.46,47). На підставі заяви ОСОБА_3. про перегляд даного заочного рішення воно було скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.03.2012р (т.1 а.с.83,84).

В ході судового розгляду ПАТ «ОТП Банк» в травні 2012р. подало клопотання, у якому просило залучити до участі в справі в якості позивача товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». У клопотанні зазначено, що 10 грудня 2010р. між ПАТ «ОТП Банк» і товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення прав вимоги, згідно з якими до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вказаними договорами кредиту та застави (т.1 а.с.120,121,122-131).

Ухвалою Вінницького міського суду від 07.06.2012р, постановленою за наслідками розгляду заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позовні вимоги до ОСОБА_4. та ОСОБА_3. про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль) було залишено без розгляду (т.1 а.с.149).

З врахуванням уточнень, внесених до позовних вимог, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просив суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 26.02.2015р. в загальній сумі, яка становить 28351,78 доларів США, що на той час було еквівалентно 795154грн.92коп, з яких :

-залишок заборгованості за кредитом - 24665,67 доларів США ;

-заборгованість по відсоткам - 3686,11 доларів США.

Також позивач просив стягнути з відповідачів пеню в сумі 2902315 грн.58коп (т.5 а.с.65,66).

Рішенням Вінницького міського суду від 25 травня 2015р. у задоволенні позову було відмовлено (т.5 а.с.103-105).

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстсанції не з'ясував дійсні обставини справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» БойкоЛ.В. підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. Пояснила, що категорично наполягає на стягненні з відповідачів заборгованості по кредиту та по відсоткам. Хоча в останній заяві про збільшення позовних вимог ставилося питання про стягнення заборгованості станом на 26.02.2015р, однак з 05.02.2014р, тобто з моменту, визначеного у кредитному договорі як дата його остаточного погашення, сума заборгованості по тілу кредиту та відсоткам вже не збільшувалася. Також представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначила, що при вирішенні питання про стягнення з відповідачів пені вона покладається на суд апеляційної інстанції.

ОСОБА_4. та ОСОБА_3. просять відхилити апеляційну скаргу, оскільки вважають її безпідставною. Вони продовжують вважати, що не мають ніяких зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Також посилаються на те, що вони є потерпілими від шахрайських дій особи, яка чинним вироком Вінницького міського суду від 27.11.2013р. була засуджена по ст.190ч.3 КК України. Вказана особа з метою заволодіння транспортним засобом, на придбання якого ОСОБА_4. отримала даний кредит, ввів їх в оману, переконавши у тому, що за умови передачі їй вказаного автомобіля переведе на себе зобов'язання перед ПАТ «ОТП Банк» по погашенню кредиту. ОСОБА_4. передала цій особі вказаний автомобіль, оформивши доручення на право керування на її ім'я. Отримавши автомобіль, зазначена особа розпорядилася ним на власний розсуд, однак кошти за автомобіль ОСОБА_4. не повернула, кредитні зобов'язання ОСОБА_4. на своє ім'я не переоформила, заборгованість по кредиту не погасила.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Оскаржуване рішення має бути скасовано з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні даного рішення суд всупереч вимогам п.п.1-5 ч.1 ст.214 ЦПК України не вирішив належним чином питання про те, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У зв'язку з цим суд дійшов до помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених вимог.

Так, відмовляючи товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позову, суд першої інстанції не вважав доведеним, що ОСОБА_4. та ОСОБА_3. були належним чином повідомлені про укладення між ПАТ «ОТП Банк» і товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення прав вимоги. При цьому, на думку суду, позивачем не доведений факт передачі йому права вимоги до відповідачів про стягнення кредитної заборгованості за вказаними договорами. Суд вважав, що позивачем не дотримані положення ст.ст.631 ч.2, 1077ч.1, 1082ч.ч.1,2 ЦК України і не доведено факт передачі грошових коштів від фактора до клієнта. Тому суд дійшов до висновку про відсутність у відповідачів зобов'язання перед товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором і договором поруки, що укладалися ними з ПАТ «ОТП Банк».

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна. Адже в апеляційній скарзі зазначено і колегія суддів звертає увагу на те, що обізнаність відповідачів (хоча б з травня 2012р.) про наявність зазначених вище договорів купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення прав вимоги підтверджується матеріалами даної справи, оскільки саме в травні 2012р. за клопотанням ПАТ «ОТП Банк» товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було притягнуто до участі в справі в якості позивача. Відповідачі та їх представник ще тоді знайомилися з матеріалами справи, зверталися до суду з заявами, тощо. При цьому в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_3. на ім'я директора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 08.01.2013р, у якій він просить надати йому розрахунок заборгованості по кредитному договору станом на 08.01.2013р (т.5 а.с.97). З вказаного часу розгляд справи тривав до ухвалення судом рішення в травні 2015р.

Посилання суду першої інстанції на те, що при укладенні між позивачем і ПАТ «ОТП Банк» договорів купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення прав вимоги не були дотримані положення ст.ст.631 ч.2, 1077ч.1, 1082ч.ч.1,2 ЦК України, а тому товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не набуло права вимоги до відповідачів за кредитним договором і договором поруки, не можуть братися до уваги. Адже чинність вказаних договорів ніким не оспорюється. І відмову в позові з огляду на те, що «між правовими інститутами відступлення права вимоги (цесії) та факторингом є відмінності» колегія суддів не вважає обгрунтованою. При цьому самі відповідачі не є стороною цих договорів. Тому заперечення ОСОБА_6. і ОСОБА_4. проти позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є безпідставними.

При цьому в матеріалах справи містяться докази реєстрації ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як фінансової установи (т.5 а.с.98-100).

Висновок суду першої інстанції про відсутність доказів передачі права вимоги за договорами купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення прав вимоги на оплатній основі спростовується копією платіжного доручення №1141 від 10.12.2010р, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перерахувало АТ «ОТП Банк» 388171467грн.48коп в якості компенсації відповідно до п.5.1 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю (т.5 а.с.108).

Посилання суду на недоведеність позивачем передачі йому права вимоги до конкретних відповідачів спростовується копією витягу з додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким під номером 1226 значаться боржник ОСОБА_4. і поручитель ОСОБА_3 (т.5 а.с.96). При цьому до апеляційної скарги додано копію додатку до договору про відступлення права вимоги, згідно з яким боржник ОСОБА_4. значиться під номером 425 (т.5 а.с.127).

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в ухвалі від 18 грудня 2013р. у справі №6-43353св13 не є обгрунтованим, оскільки у цій справі мають місце інші фактичні обставини і таке посилання здійснено судом без прив'язки до конкретних правовідносин.

Посилання відповідачів на те, що вони є постраждалими від шахрайських дій особи, засудженої згідно з наявним у справі вироком, не звільняє їх від зобов'язання за договорами кредиту і поруки. Адже встановлено, що особа, яка визнана винною у скоєнні шахрайських дій, так і не перевела на себе обов'язок щодо погашення кредиту, отриманого ОСОБА_4. Також не заслуговують на увагу посилання відповідачів на те, що особа, яка винна у скоєнні шахрайських дій, познайомилася з ОСОБА_4. при посередництві працівників АТ «ОТП Банк» (на теперішній час вони звільнені). Адже не встановлено, що це мало місце у зв'язку з примусом чи за офіційною пропозицією банку (т.5 а.с.5-19).

Таким чином встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги до відповідачів за договорами кредиту та поруки. У ч.1 ст.1054 ЦК України визначено обов'язок позичальника щодо повернення отриманого за договором кредиту та сплати процентів. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. А відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк-Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Статтею 554 ч.ч. 1, 2 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи, що сума нарахованої пені - 2902315 грн.58коп значно перевищує суму заборгованості відповідачів по тілу кредиту та по сплаті відсотків, а також те, що ОСОБА_4. та ОСОБА_3. дійсно постраждали від наведених вище шахрайських дій (згідно ч.3 ст.551 ЦК України це може бути віднесено до обставин, які мають істотне значення), враховуючи висловлену позицію апелянта, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір неустойки до 0грн.00коп, тобто у задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити. Вимоги в частині стягнення залишку заборгованості за кредитом - 24665,67 доларів США і заборгованості по відсоткам - 3686,11 доларів США (що в загальній сумі за курсом НБУ станом на 28.10.2015р. становить 648103грн) підлягають задоволенню. Розмір цієї заборгованості відповідачі критиці не піддають.

Таким чином, зазначені обставини суд першої інстанції належним чином до уваги не взяв. Згідно ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в ході розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 3654грн. та при поданні апеляційної скарги в сумі 1827грн мають бути відшкодовані відповідачами у рівних частинах.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду від 25 травня 2015р. у даній справі скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CL-В01/012/2008 від 04 лютого 2008р. в загальній сумі, еквівалентній 28351,78 доларів США, що за курсом НБУ складає 648103 грн.86коп.

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про стягнення пені - відмовити.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 5481грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :