Справа № 442/5123/15-ц
Провадження № 2-к/442/2/2015
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі клопотання Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання і надання дозволу на виконання на території України рішення Районного суду м. Соколова ( Чеська Республіка) від 30.09.2003 року, яке набрало законної сили 22.05.2005 року згідно вироку Обласного суду м. Плзень про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 150,940 чеських крон,-

ВСТАНОВИВ:

Головне територіального управління юстиції у Львівській області звернулося до суду з клопотанням про визнання і надання дозволу на виконання на території України рішення Районного суду м. Соколова ( Чеська Республіка) від 30.09.2003 року, яке набрало законної сили 22.05.2005 року згідно вироку Обласного суду м. Плзень про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 150,940 чеських крон; звільнення заявника від сплати судового збору, аліментні платежі перераховувати відповідно наданої інформації про реквізити банківського рахунку стягувачки, з тих підстав, що боржник добровільно рішення суду не виконує, а сума заборгованості складає 150,940 чеських крон.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, а справу просить розглядати у відсутності заявника та його представника.

Представник зацікавлена особа ОСОБА_1 ОСОБА_4 проти клопотання заперечила та просила у такому відмовити з тих підстав, що не має доказів батьківства.

Вислухавши пояснення представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних міркувань.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають, зокрема, з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Як передбачено ст.ст. 391, 392 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки, і розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання або місцезнаходження на території України або його місце проживання або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Згідно з ст. 395 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено у разі, якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Районного суду м. Соколова (Чеська Республіка) від 30 вересня 2003 року, яке набрало законної сили 22.05.2005 року згідно вироку Обласного суду м. Плзень від 06 грудня 2004 року, зокрема громадянин ОСОБА_3, зобов'язаний платити аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму в розмірі 600 корун чеських щомісяця від 04.04.1997 року та від 01.09.2003 року в розмірі 800 корун чеських щомісяця, яка підлягає сплаті завжди наперед до кожного 15 дня в місяці в руки матері неповнолітнього. Заборговану суму аліментів за період від 04.04.1997 року до 30.11.2004 року в розмірі 57540 корун чеських, відповідач повинен заплатити в руки матері неповнолітнього до трьох днів від вступу вироку у юридичну силу. (а.с.9-11).

Разом з тим, встановлено, що правильним прізвище зацікавленої особи відповідача (боржника) є ОСОБА_4, а не ОСОБА_3.

З клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України даного рішення іноземного суду Головне управління юстиції в Львівській області в інтересах ОСОБА_6 звернулось 22.07.2015 року (а.с.39).

З розрахунку заборгованості про стягнення аліментів у розмірі 150 940 чеських крон вбачається, що нарахування здійснено з 1997 року по липень місяць 2014 року включно (а.с. 29-38), тобто поза межами трирічного строку.

За таких обставин, суд приходить до переконання щодо пропущення строку пред'явлення до примусового виконання за вироками Чеської Республіки в частині несплачених аліментів за період з 04.04.1997 року по липень 2011 року включно у розмірі 122 140 чеських крон, що є підставою для відмови у цій частині у задоволенні клопотання.

Разом з тим, стягнення аліментів за останні три роки, тобто з 01.08.2011 року по 07.07.2014 року включно підлягає до задоволення, і становить 28 800 чеських крон.

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражі) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст.401 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи відсутність підстав, зазначених в ст.396 ЦПК України, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів з 01.08.2011 року по 07.07.2014 року в розмірі 28 800 чеських крон, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 25632 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 197, 209, 210, 390,391,396, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України за вироком Районного суду м. Соколова (Чеська Республіка) від 30 вересня 2003 року, яке набрало законної сили 22.05.2005 року згідно вироку Обласного суду м. Плзень від 06 грудня 2004 року, про стягнення з ОСОБА_1, аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 28 800 чеських крон, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 25632 гривень.

Аліментні платежі перераховувати відповідно до наданої інформації про реквізити банківського рахунку стягувачки.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Івасівка А.П.