Справа № 308/8865/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі - Волощук В.І.,

з участю - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачкою ОСОБА_3 уклали шлюб 02 серпня 2010 року. За час перебування у шлюбі спільних дітей не було. В зареєстрованому шлюбі сторони перебували тільки формально, жодного дня разом не проживали. Вважає, що подальше перебування у шлюбі може загрожувати його здоров'ю, оскільки ОСОБА_1, є інвалідом 1-групи, переніс операцію на серце і потребує особливої уваги та спокою, які йому забезпечують його донька та онука. Також вважає, що відповідач вийшла заміж за ОСОБА_1 з корисливих мотивів, спричиняє йому моральні страждання. Подальше перебування у шлюбі та підтримання сімейних відносин є неможливим. Майнового спору між ними немає.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2015 року позов задоволено.

Шлюб, укладений 02.08.2010 року у виконавчому комітеті Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - розірвано.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права і підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 02 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №4, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1.

У відповідності до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб носить формальний характер, ОСОБА_1 є інвалідом 1-ої групи, що підтверджується посвідченням серії: НОМЕР_2, переніс операцію на серце і потребує особливої уваги та спокою, що підтверджується виписками із заключення лікарської комісії поліклініки УМВС в Закарпатській області, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливе.

У задоволенні заявленого в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 щодо надання 3-ох місяців строку на примирення подружжя судом першої інстанції відмовлено.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надання сторонам строку для примирення судова колегія не вважає доцільним, оскільки ОСОБА_1 є людиною похилого віку, інвалідом 1-ої групи, перебуває на лікуванні, потребує постійного догляду.

Згідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу і добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса.

За таких обставин, судова колегія констатує, що внаслідок непорозумінь сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони тривалий час не проживають, як подружжя, спільне господарство не ведуть, у зареєстрованому шлюбі проживали тільки формально, позивач немає наміру зберегти сім'ю, що стверджується його поясненнями наданими в суді апеляційної інстанції і оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 24 СК України, судова колегія вважає, що сторони втратили один до одного почуття любові та поваги і шлюб між ними має лише формальний характер та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і те, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам позивача суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: