Справа № 729/767/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2015 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

Головуючої судді - Бойко В.І.

при секретарі Шлапак Н.А.

за участю позивача- Старового А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 150 000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2008 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів в сумі 150 000 гривень,згідно якого він передав відповідачу кошти під розписку , яка була написана власноручно відповідачем в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Строк повернення позики не визначався. Свої зобов»язання відповідач забезпечив заставою у вигляді автомобіля « КАМАЗ « з причіпом ( бортовий ) , який належить ФГ « Шкурко Р.В. « та легкового автомобіля « Мітсубісі «, який належить на праві власності відповідачу. Вказаний транспорт був залишений у користувані відповідача. 09.02.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів, яка була отримана відповідачем 12.02.2015 року . На даний час борг не повернутий .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги ОСОБА_2не визнає, вказуючи, що дана розписка про стягнення боргу написана не ним. Винесення рішення покладається на розсуд суду.

Суд вислухавши позивача , дослідивши всі надані позивачем докази та перевіривши їх в судовому засіданні , приходить до наступного :

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 20.09.20108 року позивач передав , а відповідач отримав у користування кошти в сумі 150 000 гривень , забезпечивши свої зобов»язання заставою у вигляді автомобіля « КАМАЗ « з причіпом ( бортовий ) , який належить ФГ « Шкурко Р.В. « та легкового автомобіля « Мітсубісі «, який належить на праві власності відповідачу . Строк повернення позики не визначався ( а.с. 7 ) ;

Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договором позики від 20.09.2008 року не встановлено кінцевий термін повернення суми позики.

Нормою ч.1 ст.1049 ЦК України на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

09.02.2015 року позивачем пред'явлено відповідачеві вимогу надати заставлений автотранспорт в користування (а.с.6). Однак ОСОБА_3 з моменту отримання даного листа жодних дій щодо надання позивачу в користування заставленого автотранспорту чи повернення суми боргу останній не вчинив.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зазначив ,що розписка про отримання ним коштів написана не ним, але не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами ,які були дослідженими в судовому засіданні.

Оскільки в судовому засіданні досліджені докази,які надані позивачем, відповідачем доказів не надано, клопотань про їх витребування , або спростування не заявлено відповідачем, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином , повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що відповідач не довів суду жодними належними доказами факт недостовірної даної спірної розписки та не отримання ним грошей в сумі 15000 гривень 20.09.2008 року у позивача. Позивач же в свою чергу обґрунтував належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і такими ,що підлягають до задоволення , тому слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 20.09.2008 року в сумі 150 000 грн.

Оскільки , позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1500 гривень, розмір якого передбачений Законом України « Про судовий збір «, сплачений відповідачем при подачі позову до суду та підтверджений відповідним платіжним дорученням ( а.с. 1 ) ,відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.15, 16, 526, 530, 610, 625, 1046, 1049-1050 Цивільного кодексу України,т.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20.09.2008 року у сумі 150 000 ( сто п»ятдесят тисяч гривень ) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1500 (одна тисяча п»ятсот гривень ) 00 копійок.

На рішення сторонами може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами , які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом десяти днів після отримання копії рішення суду.

Суддя