АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/6623/15 Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Електропівденатоммонтаж» на рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Електропівденатоммонтаж» про стягнення витрат на відрядження,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 перебував з відповідачем у трудових відносинах з

29 липня 2010 року до 23 червня 2015 року.

02.07. 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Електропівденатоммонтаж» про стягнення 115592,87 грн. - витрат на відрядження за кордон за період з 16 серпня 2014 року по 05 квітня 2015 року, посилаючись на те, що відповідач добровільно не виплачує йому ці суми.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, зазначаючи про часткове погашення 26.06.2015 року позивачу заборгованості коштів на відрядження в сумі 10000 грн., також посилався на світову фінансову кризу та тяжкий фінансовий стан ТОВ «Електропівденатоммонтаж», у зв'язку з чим просив суд розстрочити виконання рішення в порядку ст. 217 ЦПК України до 01 грудня 2015 року.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: на його користь з ТОВ «Електропівденатоммонтаж» стягнуто 105 592,87 грн. у відшкодування витрат на відрядження за кордон за період з 16 серпня 2014 року по 05 квітня 2015 року. Крім того на користь держави з ТОВ «Електропівденатоммонтаж» стягнуто судовий збір в сумі 1055,93 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Електропівденатоммонтаж» просить змінити це рішення суду, зазначивши в його резолютивній частині щодо розстрочки виконання рішення суду до 01 грудня 2015 року рівними платежами щомісячно. В іншій частині рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 серпня 2015 року просить залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач в особі свого представника просить відхилити доводи скарги як необґрунтовані та залишити рішення суду без змін.

Вислухавши пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені вимоги ст.ст. 121, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, оскільки при звільненні ОСОБА_3 йому не були виплачені витрати на відрядження за кордон за період з 16 серпня 2014 року по 05 квітня 2015 року, розмір яких ( за вираховуванням сплачених відповідачем 26.06.2015 року 10 000 грн.) складає 105 592,87 грн. При цьому суд відмовив у клопотанні представника відповідача про застосування відповідно до ст. 217 ЦПК України розстрочки виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні.

При цьому доцільність використання вищезазначених способів реалізації рішення суд вирішує самостійно, враховуючи строк, що диктується конкретними обставинами справи або встановленими приписами закону.

Тому, відмовляючи у застосуванні розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що спірні правовідносини є трудовими, ОСОБА_3 звільнений з роботи 23.06.20154 року, і всі суми, які належали йому від відповідача, повинні були останнім виплатити в день звільнення.

Крім того, надані представником відповідача копії претензій, листів контрагентів ТОВ «Електропівденатоммонтаж» на ці претензії тощо, не можуть бути достовірними доказами тяжкого фінансового стану відповідача, оскільки висвітлюють тільки одну сторону господарської діяльності відповідача.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта, підтримуючи скаргу, не міг достовірно зазначити коли та в якій сумі відповідач до 01 грудня 2015 року зможе виплатити позивачу вказану заборгованість, однак зазначив, що ТОВ «Електропівденатоммонтаж» 30.09.2015 року виплатило ОСОБА_3 частину заборгованості за відрядження в сумі 10 000 грн. за платіжним дорученням № 2065.

У зв'язку з вищезазначеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 04 серпня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: