У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, третя особа - виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Луганської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 році ОСОБА_6 звернулася з позовом до суду, який у подальшому уточнила і просила стягнути на її користь з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області 26 230 грн 84 коп. заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за жовтень та листопад 2014 року; 37 717 грн 65 коп. середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та 3 036 грн 04 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а всього стягнути 66 984 грн 53 коп.

Позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що в період з 20 лютого 2002 року по 28 листопада 2014 року вона працювала головним спеціалістом відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луганську. Наказом від 28 листопада 2014 року № 296-к її було звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком, але належного розрахунку на момент звільнення по заробітній платі здійснено не було.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено, стягнуто на її користь з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області

26 230 грн 84 коп. заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за жовтень та листопад 2014 року; 37 717 грн 65 коп. середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та 3 036 грн 04 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а всього стягнуто 66 984 грн 53 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 18 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_6 в період з 20 лютого 2002 року по 28 листопада 2014 року працювала головним спеціалістом відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луганську. Наказом в.о. начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області Калінічева Ю.О. від 28 листопада 2014 року № 296-к ОСОБА_6 звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення

26 230 грн 84 коп. заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за жовтень та листопад 2014 року, 37 717 грн 65 коп. середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та 3 036 грн 04 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, суд першої інстанції вважав ці вимоги позивача обґрунтованими, а наявність заборгованості доведеною, а тому вказані суми підлягають стягненню з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області.

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції та вважав, що вимоги позивача пред'явлені до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області такими, що не підлягають задоволенню виходячи із того, що під час розгляду справи судом було встановлено, що належним відповідачем у справі за вимогами про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивач уклав трудовий договір (ч. 1 ст. 21 КЗпП України). Оскільки трудовий договір з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області ОСОБА_6 не укладала, а перебувала у трудових відносинах з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луганську, останнє має бути належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку. Згідно з Положенням про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луганську, затвердженим наказом управління № 6 від 10 листопада 2000 року (із наступними змінами), відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську є робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України; відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням (а. с. 14-16).

Також судом було встановлено, що в установленому законом порядку юридична особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луганську не реорганізовано та не ліквідовано, а Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області не є її правонаступником, у томі числі з питань проведення розрахунків із звільненими працівниками.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України <nau://ukr/1618-15>.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Вказане вище свідчить про те, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не визначився з складом осіб, які повинні брати участь у справі та не залучив їх до участі у справі у якості сторони. При цьому місцевий суд залишив поза увагою, що обов'язок проведення остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_6 має нести відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську, яке повинно бути залучено до участі у даній справі у якості сторони.

У той же час, апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, правильно встановив обставини у даній справі, однак не мав процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені місцевим судом.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 18 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. Г.В. Юровська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: