АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Соколової В.В.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Домбровської Р.В. в інтересах Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12313/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Не погодившись із таким рішенням суду, Домбровська Р.В. в інтересах УПФУ у Дніпровському районі м. Києва подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що за період з 01 серпня 2009 року по 31 серпня 2011 року ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 1 175 грн. 29 коп. без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень ст. 1213 ЦК України вони підлягають стягненню з останнього.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в УПФУ у Дніпровському районі м. Києва.

Згідно листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління ПФУ в м. Києва від 28 травня 2015 року № 648 за період з 01 серпня 2009 року по 31 серпня 2011 року виникла переплата пенсії в сумі 409 грн. 92 коп. та переплата індексації за період з 01 квітня 2010 року по 31 серпня 2011 року в сумі 765 грн. 37 коп.(а.с.3).

УПФУ у Дніпровському районі м. Києва порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_2 надмірно виплаченої пенсії у сумі 1 175 грн. 29 коп., обґрунтовуючи позов тим, що переплата пенсії відповідачу була зумовлена автоматичною помилкою, а саме було змінено ознаку роботи.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог УПФУ у Дніпровському районі м. Києва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15 травня 2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно положень статті 1212 ЦК України особа, що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добровільності виплати таких грошових сум юридичною особою, відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 cічня 2014 року (справа № 6-151 цс 13), відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не було надано суду переконливих доказів того, що виплата відповідачу коштів відбулася внаслідок рахункової помилки, або недобросовісного набуття їх відповідачем, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог УПФУ у Солом'янському районі м. Києва про стягнення надміру виплачених коштів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно наявності передбачених ст.ст. 1212, 1213 ЦК України підстав для стягнення з відповідача надміру сплачених коштів, у зв'язку з їх безпідставністю, оскільки сумлінність поведінки одержувача коштів - ОСОБА_2 презумується, а позивачем не доведено, що нарахування пенсійних виплат відбулось з вини пенсіонера.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Домбровської Р.В. в інтересах Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

В.В.Соколова