Справа № 371/1973/14 Головуючий у І інстанції Рудик Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/576/15 Доповідач у 2 інстанції Яворський
Категорія 18 20.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому у відповідності до норм ст.1054 ЦК України просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 31.01.2007 р., яка складає 36 642,25 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 31.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 був укладений договір за умовами якого, Банк надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідач умов договору не виконував належним чином. В порушення зобов'язань за договором допустив заборгованість станом на 31.08.2014 р. в розмірі 36 642,25 грн, що складається з: 7 437,30 грн заборгованості за кредитом; 26 983,89 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500,00 грн штрафу (фіксована частина); 1 721,06 грн - штраф (процентна складова), яку просив стягнути в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи проти позову ПАТ КБ «Приватбанк» подав заяву про застосування судом строку позовної давності мотивуючи її тим, що строк дії банківської картки закінчився в грудні 2008 року, нової картки не було видано, останній платіж ним здійснено в травні 2009 року, тому трирічний строк позовної давності скінчився в травні 2012 року, а позивач позов подав у жовтні 2014 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі до ухвалення рішення суду по суті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законодавства встановлена спеціальна позовна давність. Тож відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не скільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникненння у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ним до ухвалення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір за умовами якого, Банк надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно із п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою та заявою ОСОБА_1 складаються між банком і відповідачем договір, останній діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін (а.с.13).

Внаслідок неналежного невиконання зобов'язань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2014 р. в розмірі 36 642,25 грн, що складається з: 7 437,30 грн заборгованості за кредитом; 26 983,89 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500,00 грн штрафу (фіксована частина); 1 721,06 грн - штраф (процентна складова).

Згідно платіжної картки на ім'я ОСОБА_1, виданої Банком, строк дії картки виззначений до 12/08 (а.с. 32).

13.11.2014 р. відповідачем було заявлено клопотання про застосування судом позовної давності до вимог позивача (а.с. 31).

Так, відповідно до пунктів 3.1.1., 3.1.3. Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. По закінченню строку дії відповідна картка лонгується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) (а.с.13).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.01.2007 р., станом на 31.08.2014 р., відповідач припинив сплачувати відсотки за користування кредитом з 02.05.2009 р. (а.с.6), а строк дії картки дійсний до останнього дня грудня 2009 року.

Тож, виходячи із вищезазначеного, позивачу достовірно було відомо про порушення його прав, починаючи з дати припинення відповідачем сплати відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії карти.

Позовна заява до суду подана 15 жовтня 2014 року, тобто за межами встановленого законом строку позовної давності.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету позовних вимог, доказів сторін, норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до законного і обґрунтованого висновку про відмову в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до ухвалення рішення по суті.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа№6-14 цс 14), згідно якої відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такого ж висновку прийшов Верховний суд України при розгляді цивільної справи №6-160цс14 від 19 листопада 2014 року та у справі №6-167цс14 від 12 листопада 2014 року.

Тому, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом положень статей 257, 261, 267 ЦК України, неправильне тлумачення змісту п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг підлягають відхиленню, оскільки суд правильно виходив із того, що відповідно до умов кредитного договору між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, Умов і Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, як у даній справі, зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку договору.

За таких обставин суд, встановивши обґрунтованість позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, на передбачених законом підставах застосував положення статей 257, 261, 267 ЦК України і відмовив у позові за пропуском строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 303-304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв