печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,
при секретарях:Руденку Д.В., Кресній О.М.,
за участю:
представника позивача:ОСОБА_3,
представника відповідача:не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач, ПАТ КБ «Надра»), в якому просить визнати недійсним п. 1.5 кредитного договору № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року, що укладався між позивачем та відповідачем; та розірвати вказаний кредитний договір № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.04.2008 року він уклав з ПАТ КБ «Надра» кредитний договір № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року, згідно умов якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит в сумі 83 187,00 дол. США до 17.04.2028 року, процентна ставка 13,59% річних. Внаслідок зростання курсу долару відносно гривні та економічної кризи, позивач втратив можливість виконувати свої зобов'язання за кредитним договором та у нього утворилась заборгованість. 14.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зміну кредитного договору або його розірвання у зв'язку із неможливістю в подальшому його виконувати належним чином. Проте, станом на 26.08.2014 року відповідь на звернення позивача від відповідача не надійшла. Крім того, позивач зазначає, що у п. 1.5 кредитного договору зазначено, що Позичальник сплачу є Банку комісію за розрахунки у розмірі 2,7% від суми кредиту, що суперечить ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача, повідомленого належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 18.04.2008 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» (Банк) уклало з ОСОБА_4 (Позичальник) кредитний договір № 190/П/РП/2008-840, згідно умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 83 187,00 дол. США, відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,59 % відсотків річних.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як визначено у п. 1 та п. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Як визначено у ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, ПАТ КБ «Надра» зобов'язання за кредитним договором № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року виконало належним чином, що не заперечується позивачем, відтак, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

14.07.2014 року ОСОБА_4 направив на адресу ПАТ КБ «Надра» лист про надання документів щодо зміни договору або його розірвання у якому повідомив про неможливість на даний час виконувати умови договору.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що договір може бути розірвано за вимогою однієї сторони лише у випадку істотного порушення договору другою стороною.

Отже, згідно наведеної норми, ініціювати розірвання договору має право сторона, права якої порушено внаслідок невиконання договору іншою стороною, проте, в даному випадку кредитний договір порушено позивачем і він же просить розірвати договір, що є недопустимим з точки зору закону, а умовами кредитного договору № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року не передбачено права сторони договору в односторонньому порядку розірвати договір.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження того, що ПАТ КБ «Надра» порушило умови договору та позивачеві внаслідок такого порушення завдано шкоди, внаслідок чого він позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, ОСОБА_4 не надав.

За таких обставин правові підстави для розірвання кредитного договору № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року відсутні, відтак, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, ОСОБА_4 просить визнати п. 1.5 кредитного договору № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року недійсним, оскільки він суперечить ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до п. 1.5 договору, комісія за розрахунки за цим договором складає 2,7% відсотків від суми виданих коштів зазначених в п. 1.1 за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

Як визначено у абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

Так, оскільки відповідно до умов кредитного договору ПАТ КБ «Надра» надає кредитні послуги, а комісія сплачується за розрахунки за цим договором, тобто за надання послуг, то відповідач правомірно передбачив комісію за надання таких послуг.

Враховуючи викладене, позов в частині визнання п. 1.5 кредитного договору № 190/П/РП/2008-840 від 18.04.2008 року недійсним є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 651, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223-228 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Печерського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В.Кирилюк