У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 17 травня 2013 року між нею та Обласним комунальним підприємством «Аптека № 110» (далі - ОКП «Аптека № 110») було укладено договір № 27 про переведення боргу, відповідно до умов якого нею було виконане грошове зобов'язання за договором від 4 січня 2010 року на користь приватного акціонерного товариства «Альба Україна» (далі - ПрАТ «Альба Україна») на суму 10 393 гривні 37 коп. Згідно із п. 2.1 договору ОКП «Аптека № 110» зобов'язалось не пізніше 1 серпня 2013 року сплатити позивачці кошти за прийняття боргу в розмірі 10 393 гривні 37 коп.

Рішенням Чернівецької обласної ради від 31 травня 2012 року № 73-10/12 з урахуванням змін, внесених рішенням від 14 березня 2013 року № 12-14/13, ОКП «Аптека № 110» припинено шляхом приєднання до ОКП «Буковина-Фарм». Протягом вересня-жовтня 2013 року ОКП «Аптека № 110» сплатило кошти у розмірі 2 тис. грн.

Посилаючись на те, що у зв'язку із неналежним виконанням умов договору у відповідача як правонаступника ОКП «Аптека № 110», виникла заборгованість у розмірі 46 050 гривень 85 коп., з яких 8 393 гривні 37 коп. - сума боргу, 306 гривень 99 коп. - 3 % річних та 37 350 гривень 49 коп. - пеня за прострочення виконання зобов'язання, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь зазначені кошти.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОКП «Буковина- Фарм» на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 8 393 грн 37 коп., 30 634 грн 45 коп. - пені за прострочення виконання зобов'язання, 3 % річних у розмірі 306 гривень 99 коп., а всього 39 334 гривні 81 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26 березня 2015 року рішення районного суду в частині задоволення вимог про стягнення 30 634 грн 54 коп. пені за прострочення виконання зобов'язань та 306 грн 99 коп. - 3 % річних скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та 3 % річних, суд першої інстанції виходив із доведеності та підставності позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що у даному спірному випадку з огляду на зміст заявлених позивачкою позовних вимог ОКП «Буковина-Фарм» не є боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання, оскільки не є стороною договору про переведення боргу. Крім того, позивач не заявляла як кредитор ОКП «Аптека № 110» до юридичної особи вимог про виконання зобов'язань.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 17 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ОКП «Аптека № 110» укладено договір про переведення боргу, за умовами п. п. 2.1, 4.1 не пізніше 1 серпня 2013 року первинний боржник (ОКП «Аптека № 110») сплачує новому боржнику (ОСОБА_3.) плату за прийняття боргу у розмірі 10 393 грн 37 коп. шляхом готівкового розрахунку. Новий боржник зобов'язується виконати обов'язки боржника перед кредитором на умовах основного договору.

Приватне акціонерне товариство «Альба Банк» надало свою згоду на переведення боргу у розмірі 10 393 грн 37 коп., про що зазначено у повідомленні про згоду на переведення боргу від 17 травня 2013 року № 11.

Рішенням Чернівецької обласної ради від 31 травня 2012 року № 73-10/12 з урахуванням змін, внесених рішенням від 14 березня 2013 року, ОКП «Аптека № 110» припинено шляхом приєднання до ОКП «Буковина-Фарм».

Зміни до статуту ОКП «Буковина-Фарм» після приєднання до нього ОКП «Аптека № 110» зареєстровано 4 листопада 2014 року.

Відповідно до акта звірки взаємних розрахунків ОСОБА_3 визнала, що остаточна сума боргу ОКП «Аптека № 110» перед нею станом на 31 жовтня 2013 року складає 8 393 грн 37 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 104, 105, 110 ЦК України ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов'язків до інших осіб.

Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (ст. ст. 104-109 ЦК України).

У розумінні зазначених норм закону приєднання - це така форма реорганізації, при якій одна юридична особа включається до складу іншої юридичної особи, що продовжує існувати й далі, але в більшому масштабі. Приєднувана ж організація припиняє свою діяльність як самостійна юридична особа. У разі приєднання на підставі передавального (а не ліквідаційного) акта орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, виключає юридичну особу, яка припинила діяльність, з державного реєстру.

Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов'язки припиненої юридичної, несе відповідальність за її зобов'язаннями в повному обсязі (ст. 107 ЦК України).

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про те, що позовні вимоги розраховані станом на 20 жовтня 2014 року, тобто до завершення процедури приєднання, що унеможливлює стягнення з відповідача відповідних сум у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, є передчасним, оскільки ОКП «Буковина-Фарм» є юридичною особою-правонаступником після ліквідації ОКП «Аптека № 110» та несе відповідальність за її зобов'язаннями в повному обсязі.

Отже, за змістом рішення апеляційного суду повинно відповідати вимогам ст. 316 ЦПК України.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 26 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик