АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах діетй Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, Служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, Служба у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпрорпетровську ради про встановлення місця проживання дітей, позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, надання дозволу на виїзд дитини без згоди одного з батьків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року, якою в порядку забезпечення вказаного позову заборонено їй без письмової згоди батька ОСОБА_3 забирати малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із навчального закладу КЗО «Загальноосвітній санаторній школі-інтернату № 3» Дніпропетровської обласної ради» для дітей хворих на сколіоз з 07.00 годин понеділка до 20.00 годин пятниці, без заборони у спілкування дитини із матір`ю під наглядом відповідного педагога або вихователя, за умови нормального, адекватного стану ОСОБА_2 та з урахуванням вільного часу, що передбачений режимом роботи КЗО «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 3» Дніпропетровської обласної ради» для дітей хворих на сколіоз.

Розглянувши справу та обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів, в серпні 2014 року ОСОБА_3 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 звернулися з позовом до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дітей, позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, надання дозволу на виїзд дитини без згоди одного з батьків, а в судовому засіданні позивачем ОСОБА_3 було заявлено клопотання про забезпечення позовушляхом заборони ОСОБА_2 без письмової згоди батька ОСОБА_3 забирати малолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, із навчального закладу КЗО «Загальноосвітній санаторній школі-інтернату № 3» Дніпропетровської обласної ради» для дітей хворих на сколіоз з 07.00 годин понеділка до 20.00 годин пятниці, без заборони у спілкування дитини із матір`ю під наглядом відповідного педагога або вихователя, за умови нормального, адекватного стану ОСОБА_2 та з урахуванням вільного часу, що передбачений режимом роботи КЗО «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 3» Дніпропетровської обласної ради» для дітей хворих на сколіоз.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 152 ЦПК України визначені види забезпечення позову - накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. А відповідно до ч. 3 цієї статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4).

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п. 7).

Між тим, забезпечуючи вказаний позов шляхом заборони ОСОБА_2 без письмової згоди ОСОБА_3 забирати їх малолітню дитину із навчального закладу в певний період часу суд названі норми закону, роз'яснення Верховного Суду України, обставини заявлених вимог залишив без уваги та у своїй ухвалі не зазначив відповідних доказів і мотивів, із яких дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення таким шляхом може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по цій справі при задоволенні заявленого позову, не врахував, що такий вид забезпечення позову приведе до неможливості відповідачки, яка на цей не позбавлена батьківських прав, належним чином спілкуватися зі своєю дитиною поза межами навчального закладу, чим будуть порушені її законні права матері, а оскільки не було зазначено таких відомостей і в заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову, суду слід було зясувати чи відповідає вимогам ч. 1 ст. 152 ЦПК України такий обраний позивачем спосіб забезпечення позову та уточнити заявлені ним вимоги в цій частині.

За таких обставин, ухвала судді про забезпечення позову, як постановлена з порушенням норм процесуального права та порядку, встановленого для вирішення такого питання, підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до того ж суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку на підлягає.

Судді: