Справа № 186/850/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого відповідно до статутних документів є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н від 12 квітня 2006 року, згідно якого відповідачу були видані кредитні кошти в розмірі 14 900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконав, тому, станом на 31 березня 2014 року за ним існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 908,41 гривень. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6954,26 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 34 387,08 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов кредитного договору, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 2067,07 гривень.

Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 43 908,41 гривень, судові витрати по справі в сумі 439,08 гривень.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги не визнає, та просить суду відмовити у задоволені позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, відповідач по справі ОСОБА_1 отримав кредит, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 12 квітня 2006 року, в розмірі 14 900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на сум залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ОСОБА_1 зобовязання по кредитному договору № б/н від 12 квітня 2006 року не виконав, тому станом на 31 березня 2014 року за ним існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 908,41 гривень. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6954,26 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 34 387,08 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов кредитного договору, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 2067,07 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № б/н від 12 квітня 2006 року.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 квітня 2006 року, відповідачем 30 травня 2007 року сплачено в погашення заборгованості по кредиту 50,00 гривень, після чого більше платежів не було.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання; якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Абзацом другим п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

На підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За умовами договору № б/н від 12 квітня 2006 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжною карткою відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені «Правилами здійснення операцій за картковими рахунками», здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місць, та погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів за користування кредитною лінією, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць.

Таким чином з моменту несплати відповідачем всіх платежів за попередній звітний місяць у позивача виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, з урахуванням останніх платежів відповідача з погашення заборгованості з кредиту 30 травня 2007 року, право пред'явити вимогу про стягнення заборгованості виникло у позивача щодо кредиту з 30 травня 2007 року.

Отже строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з кредиту сплив 30 травня 2010 року, тоді як позовну заяву про стягнення з відповідача заборгованості з кредиту за картковим рахунком подано банком до суду 20 травня 2014 року.

При таких умовах суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено відповідачем, та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 261, 267, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в і д м о в и т и.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: /ОСОБА_3/