АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1076/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2911/15Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Придніпровського регіонального департаменту

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за депозитним договором та захист прав споживачів

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за депозитним договором та захист прав споживачів - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованість за Договором від 30 жовтня 2014 року № 331832/224444/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» у сумі 10 800 доларів США 00 центів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 2000 грн.

Стягуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі 2382 грн. 56 коп. на користь держави.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Придніпровського регіонального департаменту просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначило, що відповідно до постанови НБУ № 378 від 03.06.2015 року банки були зобов»язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті, тому їх вини в порушенні строків видачі депозитних коштів не має. Крім того, вони заперечують проти стягнення з них витрат на правову допомогу, оскільки відповідного розрахунку позивачем не надано.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом вірно встановлено, що 30 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» який діяв на підставі Положення про відділення та довіреності, було укладено договір-заяву № 331832/224444/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на п`ять місяців в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.2.071782.006 у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) на строк з 30 жовтня 2014 року по 30 березня 2015 року.

Згідно п. 2 договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в п. 1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладнику проценти за ставкою 12,50 % річних. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у банку.

Після закінчення строку договору банк зобов`язаний повернути вкладнику вклад (п.6).

30.10.2014 року позивач звертався до начальника відділення № 2 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою, в якій просив повернути 30 березня 2015 року банківський вклад у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів), розміщений згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» № 331832/224444/5-14 від 30 жовтня 2014 року, шляхом виплати готівковими коштами через касу банку.

Як убачається з довідки Банку від 25.05.2015 року № 43, в Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» дійсно відкритий депозитний рахунок в іноземній валюті № 2630.6.375819.001 згідно договору-заяви № 331832/224444/5-14 від 30 жовтня 2014 року. По закінченню терміну дії договору (30.03.2015 року) депозитні кошти на нараховані відсотки були перераховані на рахунок № НОМЕР_2. Станом на 25.05.2015 року залишок по рахунку № НОМЕР_2 становить 10800 (десять тисяч вісімсот доларів США 00 центів).

Задовольняючи частково позовні вимоги, зокрема, в частині стягнення з відповідача суми вкладу в іноземній валюті, місцевий суд обґрунтовано виходив із доведеності та обгрунтованості позовних вимог в цій частині.

Також суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3. ст. 533 ЦК України - використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України - за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст.1060 ЦК України - за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо порушення відповідачем зобов'язань за укладеним з позивачем договором та, з урахуванням наведених роз'яснень Верховного Суду України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 07.10.2010 року, обґрунтовано стягнув з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача суму вкладу в іноземній валюті.

Главою 71 Цивільного кодексу України, якою врегульовані питання банківського вкладу, та Законом України "Про банки і банківську діяльність" не передбачено можливість відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань.

Окрім того, відшкодування моральної шкоди не передбачено укладеним між сторонами договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), передбачено, що під моральною шкодою необхідно розуміти збитки немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, спричинених фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приймаючи до уваги те, що будь-які докази на підтвердження того, що діями чи бездіяльністю Банку позивачу завдано моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди у відповідності до ст. 23 ЦКУ.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди на підставі норм законодавства про захист прав споживачів з огляду на те, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку іншого порушення прав споживача, зокрема, невиконанням зобов'язань за договором банківського вкладу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить із того, що в матеріалах справи наявні угода на представництво інтересів у справі, укладена між ОСОБА_2 та адвокатом Гусаренком О.М.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1237, ордер про надання правової допомоги ОСОБА_2 від 02.06.2015 р., квитанція про сплату позивачем адвокату 2000,00 грн. за надання правової допомоги (а.с.10-13).

Окрім того, в суді апеляційної інстанції позивачем надано складений адвокатом Гусаренком О.М. у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розрахунок витрат на правову допомогу, які становлять 2002,39 грн., та згідно якого ним витрачено 4 години на опрацювання доказів та підготовки позовної заяви до суду першої інстанції.

Таким чином, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., стягнуті судом першої інстанції у відповідності до норм чинного процесуального законодавства, з урахуванням роз'яснень, викладених у п.п.47,48 Постанови № 10 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року та на підставі наданих позивачем доказів.

Посилання апелянта на постанову НБУ № 378 від 03.06.2015 року, якою банки були зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті, не заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на те, що вона є підзаконним актом. Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства України, та приписи ч. 2 ст.1060 ЦК мають вищу юридичну силу, ніж вказана постанова НБУ.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Придніпровського регіонального департаменту - відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий / підпис/ О.В. Чумак

Судді /підпис/ Ю.В. Дряниця /підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В.Чумак