Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 Справа №607/9852/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів посилаючись на те, що вона помилково перерахувала на картковий рахунок відповідача (відкритий у КБ «Приватбанк») грошові кошти в розмірі 12 800,00 грн., що стверджується квитанціями про перерахунок коштів та платіжними дорученнями. Оскільки будь-які договірні відносини між сторонами відсутні, відповідачем кошти отримані без відповідної правової підстави. 06 квітня 2015 року, позивачем направлено на адресу відповідача письмову претензію про повернення безпідставно набутих коштів. Однак, відповідач, звязавшись з позивачем по телефону, в грубій формі відмовився повертати їй кошти, хоча й визнав ту обставину, що дійсно отримав їх безпідставно та помилково. Оскільки ОСОБА_2 добровільно повернути грошові кошти відмовляється, просить стягнути їх в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, однак звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні. Суду пояснив, що йому із банківської карки, яка належить ОСОБА_1 на його банківську картку 24.02 та 27.02.2015 року було перераховано кошти на суми 2800 гривень та 10 000 гривень відповідно, які він в подальшому на прохання гр..ОСОБА_4 перерахував на банківську картку останнього. У позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Згідно квитанцій №3619 та №3649, виданих терміналом ПАТ КБ «Приватбанк» ТS209008, який знаходиться по вул. Станційна, 1 в м. Виноградів Закарпатської області, ОСОБА_1 24.02.2015 р. та 27.02.2015 р. перерахувала на картковий рахунок 4149*********91, який належить ОСОБА_2, кошти на загальну суму 12 800 грн.

Даний факт підтверджується наявними при матеріалах справи, платіжними дорученнями №Р24А35656 від 24.02.2015 р. на суму 2 800 грн. та № Р24А80843 від 27.02.2015 р. на суму 10 000 грн.

Як стверджує позивач, дані кошти були перераховані на рахунок відповідача помилково.

06 квітня 2015 року, ОСОБА_1 направлено на адресу ОСОБА_2 письмову претензію про повернення безпідставно набутих коштів, яку він отримав 16.04.2015 р., про що свідчить його особистий підпис на рекомендованому повідомленні про врученні поштового відправлення.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 в її користь 12 800, 00 грн. безпідставно набутих коштів. При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він перерахував кошти, які були перераховані позивачем на суми 10000 гривень та 2800 гривень гр..ОСОБА_4, оскільки доказів щодо цього суду не надав. Крім цього, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували існування договірних відносин щодо цього між ним та гр..ОСОБА_4 Також, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що йому позивач повідомляла, що спірні кошти були перераховані її чоловіком, оскільки вказана обставина спростовується платіжними дорученнями №Р24А35656 від 24.02.2015 р. на суму 2 800 грн. та № Р24А80843 від 27.02.2015 р. на суму 10 000 грн.

Також, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, ч.1 ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 177, 190, 1212 ЦК України, Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих коштів в розмірі 12 800 (дванадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп., а також 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5