Справа № 278/1494/15ц
Рішення

іменем України

02 листопада 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі головуючої - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., позивача,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» ( далі «Лізингова компанія «АвтоФінанс) про захист права споживача, розірвання договору лізингу, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до «Лізингової компанії «АвтоФінанс», в якому просить розірвати договір фінансового лізингу від 25.08. 2014 року № 011020, укладений між ним та відповідачем, стягнути з останнього на його користь грошову суму, сплачену на виконання договору, у розмірі 49459 грн. 00 коп., з врахуванням послуг банку та інфляційних втрат, а також 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вимоги, з посиланням на ст.7 ЗУ «Про фінансовий лізинг»,ст.ст.23, 637, 638 ЦК України, ст.18 ЗУ «Про захист прав споживача», ОСОБА_1, мотивує порушенням компанією договірних зобов'язань щодо придбання і передачі йому у власність предмет лізингу - міні - тракторXingtai 224.

Позов був підтриманий ОСОБА_1 у повному обсязі. Вважає, що він належним чином виконав взяті на себе зобов»язання за договором лізингу, перерахував відповідачу вчасно та в обумовленому розмірі грошові кошти. Надав платіжні документи. Між тим відповідач умови договору не виконує, письмові вимоги позивача ігнорує.15.04.2015 позивач звернувся із заявою про розірвання договору, оскільки «Лізингова компанія «АвтоФінанс» прострочила передачу трактора більш ніж на 30 днів. Вважає, що додатки за №№1,2, , як невід»ємні частини договору суперечать один одному. Окрім цього відповідач не вказав на яку саме суму збільшилася вартість предмету лізингу. Просив позов задовольнити.

«Лізингова компанія «АвтоФінанс» у запереченнях зазначила про неґрунтовність вимог, посилаючись на те, що строк передачі предмету лізингу становить 120 робочих днів з моменту сплати усіх платежів. На її думку, позивач усупереч п.п. 1,7, 8.2.1,8.2.3 договору лізингу та додатків до нього за №№ 1,2, ч.1 ст.16 ЗУ «Про захист прав споживача» не сплатив комісійної винагороди компанії за передачу предмету лізингу позивачу в сумі 1500 грн., а тому договір між сторонами не виконане саме з вини позивача. А також стверджувала, що на підставі п.10.12 Договору у випадку розірвання договору за ініціативою лізингоодержувача фактично сплачений авансовий платіж підлягає зарахуванню в рахунок погашення штрафу. Вважає відсутність законних підстав і для відшкодування моральної шкоди. Просила позов розглянути з без представника компанії. До заперечень надано витяг з реєстру ухвали ВССУ від 15.07.2015 за подібними правовідносинами (а.с.73-84)

Встановленим судом обставинам відповідають цивільно правові відносини. Суд розглядає справу на засадах змагальності та диспозитивності. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

25.08.2014 року між ОСОБА_1 та Лізинговою компанією «АвтоФінанс» укладено договір фінансового лізингу №011020, предметом якого є міні-трактор Xingtai

224 (а.с. 9-22). Згідно із додатками 1,2 до договору вартість трактору становила 50 000 грн.

Відповідно до п.1.7 предмет договору передається в користування Лізингоодержувачеві не більш як протягом 120 робочих днів з моменту сплати останнім на рахунок продавця авансового платежу (50% від вартості предмету лізингу), комісії за організацію договору(10 % вартості предмету лізингу та комісії за передачу предмету лізингу (3 % предмету лізингу). Аналогічні умови містяться в п.8.2.1 договору щодо складової першого лізингового платежу. Авансовий платіж може бути сплачено позивачем продовж 12 місяців. Наведені виплати за додатком №1 до договору становили відповідно: 25 000 грн. (а з розбивкою на 12 місяців з місячним платежем у сумі 2083,33 грн.); 5000 грн. комісії за організацію, а також 1500 грн. а всього 31500,00 грн.

За додатком № 2 до цього договору передбачалася сплата другої частини вартості трактору та інших платежів (а.с.9-25).

Адже сторони узгодили, що позивач (Лізингоодержувач) до отримання предмету договору зобовязаний сплатити компанії перший лізинговий платіж.

Ці умови договору не суперечать Закону України «Про фінансовий лізинг».Згідно зі ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У частинах 1, 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обовязків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

25.08.2014 позивач перерахував на рахунок відповідача 30000 грн. двома платежами (а.с. 26). Послуги банку до лізингових платежів не відносяться. Таким чином, твердження позивача про те, що 3 % від предмету договору він повинен сплатити після отримання предмету лізингу (трактору) спростовуються умовами договору. За несвоєчасне внесення лізингових платежів сторони передбачили відповідальність (п.10.1 договору).

Розділом 10 Договору «Відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу» (пункти 10.1-10.12) встановлена відповідальність лізингоодержувача перед лізингодавцем за невиконання будь-яких умов договору. Зокрема, у вигляді сплати штрафу у розмірі нарахованого авансового платежу.

15.04.2015 позивач звернувся до «Лізингової компанії «АвтоФінанс» з листом про відмову від договору повернення суми авансового платежу, витрат на послуги банку, інфляційних витрат, немайнової шкоди (а.с.29-31). Компанія в свою чергу, листом від 22.04.2015 повідомила про збільшення вартості предмету лізингу, не вказуючи його ціну та запропоновала подальші варіанти вирішення питання (а.с. 34 36)

Відповідно до частин 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Ураховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів про істотне порушення відповідачем умов спірного договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання договору та стягнення сплачених коштів за договором, решта вимог є похідними.

Керуючись ст.ст. 3, 16, 651,697 ЦК України, ст. ст.1,16 Закону України «Про фінансовий лізинг» 16 ЗУ «Про захист прав споживача»,ст.ст.3, 31, 33, 57 -61 79, 88, 130, 140, 154, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» відмовити у повному обсязі.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г.Баренко