Ухвала

іменем україни

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою виконуючого обов'язки головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_3, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року виконуючий обов'язки головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» (далі - КЗ «ЧОПЛ») Косенкова І.В. звернулася до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку у психіатричний стаціонар ОСОБА_3 В обґрунтування вимог зазначала, що останній має психічні розлади шизофренічного кола з агресивними діями і кверулянськими тенденціями. Тяжкий психічний розлад обумовлює реальні наміри вчиняти дії, що небезпечні для нього та оточуючих, у зв'язку з цим ОСОБА_3 потребує лікування в умовах стаціонару.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року, заяву задоволено. Госпіталізовано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає АДРЕСА_1, до КЗ «ЧОПЛ» у примусовому порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 за направленням дільничного лікаря-психіатра Уманської центральної районної лікарні поступив на лікування до КЗ «ЧОПЛ» та дав добровільну письмову згоду на лікування.

24 липня 2014 року комісією лікарів-психіатрів КЗ «ЧОПЛ» було проведено огляд ОСОБА_3, на підставі якого складено висновок лікарсько-консультативної комісії КЗ «ЧОПЛ» від 24 липня 2014 року № 1997/02, яким визнано доцільність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку згідно із Законом України «Про психіатричну допомогу», оскільки лікування останнього можливе лише в стаціонарних умовах.

Комісією лікарів-психіатрів встановлено, що ОСОБА_3 спочатку дав добровільну письмову згоду на лікування. Проте в подальшому категорично відмовився від лікування, порушував режим відділення, не виконував призначення чергового персоналу, вів себе агресивно. Зазначено, що дана поведінка є наслідком тяжкого психічного розладу особи та встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, приступоподібна, прогредієнтний тип перебігу, афективно маячний синдром з кверулянськими висловлюваннями, внаслідок чого ОСОБА_3 виявляє реальні наміри вчиняти дії, що є небезпечними для нього та оточуючих.

Того ж дня представник КЗ «ЧОПЛ» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що комісією лікарів при огляді ОСОБА_3 виявлено ознаки психічного розладу, які без стаціонарного лікування є небезпечними для нього та оточуючих, тому він підлягає примусовій госпіталізації до психіатричної лікарні для проходження курсу лікування.

Такі висновки апеляційного суду відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Частина 3 передбачає винятки - огляд може бути проведено без згоди особи у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, чи завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання психіатричної допомоги.

Як на підставу необхідності примусової госпіталізації ОСОБА_3, заявник посилався на те, що хворий виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», для госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричної лікарні в примусовому порядку. Заява розглянута згідно з вимогами глави 10 розділу ІV ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик