Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 28 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Горелкіної Н.А., суддів: за участю представника позивача Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Гея В.Г., Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Приватного підприємства «Екселлайн Медікал», про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року, в с т а н о в и л а: У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 06 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 67 000 доларів США строком до 06 червня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних протягом перших 30 календарних днів. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. На забезпеченя виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 06 червня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06 червня 2007 року між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 111904, та між банком і ОСОБА_7 - договір поруки № 119043. 19 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 147 300 доларів США строком до 19 жовтня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,90 % річних протягом перших 30 календарних днів. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між банком та ФОП ОСОБА_6 укладено договір застави обладнання, відповідно до якого банку в заставу передано стоматологічне обладнання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, м. Одеса. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 151308 і, між банком та Приватним підприємством «Екселлайн Медікал» (далі - ПП «Екселлайн Медікал») - договір поруки № 151309. Посилаючись на те, що позичальник належними чином не виконував умов кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 10 лютого 2010 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 0 від 06 червня 2007 року у розмірі 66 672,12 долари США (533 996 гривень 99 копійок), з яких: сума заборгованості за основним та простроченим кредитом - 56 397,31 доларів США (451 702 гривні 97 копійок), сума заборгованості за строковими та простроченими процентами за користування кредитом - 8 882,62 долари США (71 143 гривні 57 копійок), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 656,17 долари США (5 255 гривень 44 копійки) та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 736,02 доларів США (5 895 гривень 01 копійка), яку позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь банку в солідарному порядку. Пославшись на неналежне виконання умов кредитного договору № 0 від 19 жовтня 2007 року, у зв'язку з чим станом на 10 лютого 2010 року утворилась заборгованість у розмірі 183 907,03 доларів США (1 472 966 гривень 61 копійка), з яких: заборгованість за основним боргом та простроченим кредитом - 122 719,28 доларів США (982 895 гривень 53 копійки), заборгованість за строковими та простроченими процентами за користування кредитом - 42 860,93 доларів США (343 286 гривень 05 копійок), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 13 008,05 доларів США (104 192 гривні 65 копійок) та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 5 317,87 доларів США (42 592 гривні 38 копійок), позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_6 та ПП «Екселлайн Медікал» на свою користь вказану суму заборгованості. У липні 2010 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обгрунтування якого зазначала, що умови кредитних договорів про право банку в односторонньому порядку змінювати строк дії договору, вимагати дострокового погашення кредитної заборгованості є несправедливими, його наслідками є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника. Також вважає, несправедливими умови кредитування в іноземній валюті, що передбачає повернення кредиту та відсотків у валюті, та права банку підвищувати проценти ставки за користування кредитом, що є засобом зловживання правом, коли всі ризики знецінювання валюти покладаються виключно на позичальника. Посилаючись на викладене, просила суд визнати недійсними кредитні договори № 0 від 06 червня 2007 року та № 0 від 19 жовтня 2007 року; визнати, що по валютному споживчому кредиту № 0 нею було отримано 338 350 гривень, а по валютному споживчому кредитну № 0 - 743 865 гривень; визнати недійсним договір іпотеки від 06 червня 2007 року, договори поруки № 111904 та № 119043 від 06 червня 2007 року; договір застави обладнання від 19 жовтня 2007 року; виключити з Державного реєстру іпотек запис № 34 від 06 червня 2007 року про реєстрацію іпотеки квартири АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 34 про державну реєстрацію заборони відчуження об'єкту нерухомого майна за іпотечним договором. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року, первісний позов задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» загальну суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06.06.2007 року у розмірі 66 672,12 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП «Екселлаш Медікал» солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» загальну суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.10.2007 року в розмірі 183 907,03 доларів США. Зазначено про необхідність виконання рішення в гривневому еквіваленті за курсом встановленим Національним Банком України на день виконання рішення. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга частковому підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд виходив з того, що внаслідок порушення позичальником умов кредитних договорів, забезпечених порукою, боржник і поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання зобов'язань за кредитними договорами. Проте з таким висновком судів повністю погодитись не можна. За вимогами статей 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Указаних вимог судами не дотримано. Як вбачається з матеріалів справи, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 06 червня 2007 року між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 111904, та між банком і ОСОБА_7 - договір поруки № 119043. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 19 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 151308 і, між банком та Приватним підприємством «Екселлайн Медікал» (далі - ПП «Екселлайн Медікал») - № 151309. Згідно зі ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2013_01_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 541 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843610/ed_2013_07_04/pravo1/T030435.html?pravo=1> визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843612/ed_2013_07_04/pravo1/T030435.html?pravo=1> у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2013_07_04/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Відповідно до ст. 554 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2013_07_04/pravo1/T030435.html?pravo=1> у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому суди, дійшовши висновку про солідарне стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором, залишили поза увагою, що зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2013_07_04/pravo1/T030435.html?pravo=1>) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Ураховуючи, що норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України відсутні. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (справа № 6-255цс15). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між банком та ОСОБА_7 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 06 червня 2007 року укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Як роз'яснено у п. 23 від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Суд першої інстанції на вказані положення уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про солідарну відповідальність поручителів, в тому числі і про солідарну відповідальність боржника і майнового поручителя, а апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в порушення ст. 303 ЦПК України помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - задовольнити частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко Д.О. Остапчук