Справа №2-11/12
УХВАЛА

Іменем України

03.11.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1

про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2015 р.

у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1,

треті особи: Виконком Житомирської міської ради, ОСОБА_3,

про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

Заочним рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 24.07.2015 р. позов ОСОБА_2 задоволений та встановлений порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська 93, згідно висновку № 89 судової будівельнотехнічної експертизи від 07.09.2010 року.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд наведеного вище заочного рішення суду.

З пояснень заявника, висловлених у судовому засіданні, зясовано, що підставою для скасування заочного рішення ОСОБА_1 вважає ту обставину, що у користуванні первісного власника будинку ОСОБА_4 була земельна ділянка площею 0,1725 га, а тому при проведені експертизи ця обставина не врахована і відповідачу виділена в користування земельна ділянка меншою площею, ніж вона має право.

Позивач та його представник проти задоволення заяви заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів із дня отримання його копії.

Згідно чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе у звязку з одночасним існуванням двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити. Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що обєктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки в судове засідання.

Другою умовою є надання доказів, які мають істотне значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному, повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що судом з метою реалізації своїх процесуальних прав після відновлення провадження у справі, були прийняті всі міри для явки відповідача та (або) його представника у судове засідання, що підтверджується наявною у справі розпискою про одержання судової повістки /а.с. 197/. При цьому відповідачем двічі подавалися заяви про відкладення розгляду справи з підстав перебування справи №296/4362/13 на розгляді в ВАСУ та погіршенням стану здоровя. /а.с. 189, 198/ В останньому випадку документів на підтвердження погіршення стану здоровя суду не надано ні при розгляді справи по суті, ні при розгляді заяви про перегляд заочного рішення.

Посилання заявника на те, що суд при ухваленні заочного рішення обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у змагальному процесі безпідставні. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судовому засіданні, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у користуванні первісного власника будинку ОСОБА_4 була земельна ділянка площею 0,1725 га, а тому при проведені експертизи ця обставина не врахована і відповідачу виділена в користування земельна ділянка меншою площею, ніж вона має право, не знайшли свого підтвердження.

Так, на запит суду з Державного архіву отримане рішення Виконкому ЖМР депутатів трудящих від 02.12.1954 р. за №982 «Про відведення земельних дільниць для індивідуального житлового будівництва громадянам м. Житомира», згідно якого ОСОБА_4 відведена земельна ділянка площею 0,600 кв.м. за адресою: м. Житомир, пер. Барашівський , 25 (попередня адреса будинку). /а.с. 248-249/.

Після інвентаризації земельної ділянки рішенням ЖМР від 25.02.2003 р. за №171 за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська 93, закріплена земельна ділянка площею 0,1408 га. /а.с. 265/

Рішення ЖМР від 25.02.2003 р. за №171 про закріплення за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська 93, земельної ділянки площею 0,1408 га є діючим.

Згідно листа Управлянні регулювання земельних відносин ЖМР від 15.10.2015 р. за №01-17/93 інд. вбачається, що рішенням виконкому ЖМР від 02.12.1954 р. за №982 за домоволодінням №93 по вул. Барашівській зареєстрована земельна ділянка площею 0,600 кв.м., а рішенням ЖМР від 25.02.2003 р. за №171 за адресою: м. Житомир, вул. Барашівська 93, закріплена земельна ділянка площею 0,1408 га. /а.с. 262/

Відповідачем не надано суду належних доказів того, що за будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 0,1725 га, у звязку із чим експертом правомірно розроблені варіанти розподілу земельної ділянки, виходячи саме із розміру 0,1408 га., а судом у відповідності до проведеної судової експертизи встановлений порядок користування земельною ділянкою найбільш наближений до фактичного користування сторін.

Посилання ОСОБА_1 на генеральний план, який міститься в інвентаризаційній справі, та відмітка на ньому, що ОСОБА_4 залишена земельна ділянка площею 0,1725 га /а.с. 263/ не підтверджена будь-яким рішенням органу місцевого самоврядування.

Суд наголошує на тому, що як на даний час так і в 1954 р. закріплення за будинковолодінням чи конкретною особою земельної ділянки відбувається на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень.

Всі інші обставини, на які посилається заявник, досліджені судом та не містять підстав, за якими рішення підлягає зміні повністю або частково.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 228-231 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24.07.2015 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: виконком Житомирської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без задоволення.

Довести до відома відповідача, що згідно із ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Корицька