Справа №463/4825/15-ц
Провадження №4-с/463/76/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю скаржника ОСОБА_2

та представника скаржника ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в частині повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязання поновити виконавче провадження на підставі виконавчого документу. Заяву мотивує тим, що на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на його користь грошових коштів в сумі 342605 грн. 49 коп., було видано виконавчий лист, який ним подано у виконавчу службу для звернення до примусового виконання. Однак, після відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого документу, державним виконавцем не було вчинено усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання судового рішення, зокрема не встановлено місця перебування боржника, а в разі відсутності боржника не вжито заходів для його розшуку та розшуку його майна, та постановою від 29.05.2015 року безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу. У звязку із наведеним просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні скаржник, його представник підтримали скаргу з аналогічних мотивів.

Представник Личаківського ВДВС Львівського МУЮ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності та письмові заперечення, а тому суд вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутності. Згідно поданих заперечень, вважає скаргу безпідставною, оскільки державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь скаржника було здійснено усі передбачені дії Законом України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення виконання рішення суду, однак встановити місце знаходження боржника та його майна не вдалося, а відтак на законних підставах виконавчий документ був повернутий стягувачу. Вказав, що у такий спосіб права скаржника не були порушені, оскільки повернення виконавчого документу стягувачеві не позбавляє його права повторного предявлення такого документу до виконання. Крім цього вказав, що щодо вказаного боржника існує декілька виконавчих проваджень про стягнення грошових коштів на користь інших стягувачів, в межах проваджень яких було оголошено розшук боржника. А тому просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, його представника, оглянувши матеріали справи, суд скаргу задовольняє з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 перебувало виконавче провадження №45412042, розпочате 13.11.2014 року постановою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2/463/1318/14 року виданого 06.11.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 342605,49 грн.

В ході здійснення виконавчого провадження, своїми постановами державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та оголошено розшук такого. Оскільки в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не виявлено жодного майна боржника, на яке могло б бути звернуте стягнення, а при виході за останнім відомим місцем проживання боржника на підставі акту встановлено його відсутність, постановою від 29.05.2015 року державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачеві.

Дійсно, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено ряд заходів, які повинні вживатися державним виконавцем з метою забезпечення виконання судового рішення, в тому числі і: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання тощо.

Однак, як встановлено в судовому засіданні в ході здійснення виконавчого провадження державний виконавець обмежився виключно формальним накладенням арешту на усе майно боржника, не вживши усіх необхідних заходів для виявлення такого з метою звернення стягнення на це майно, не встановив місця перебування боржника та не звернувся до суду із відповідним поданням про оголошення його в розшук, а склавши акт про відсутність боржника за останнім відомим місцем проживання, повернув виконавчий документ стягувачу.

На підставі наведеного суд приходить до переконання, що в межах відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого документа про стягнення на користь скаржника грошових коштів із боржника, державний виконавець не вчинив у повній мірі усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для встановлення місця перебування боржника, а відтак і його майна, грошових коштів, на які могло б бути звернуте примусове виконання судового рішення, та неправомірно передчасно прийняв рішення про повернення виконавчого документу стягувачу. А тому скаргу слід задоволити.

Крім цього, суд вважає, що скаржником не пропущено десятиденний строк на звернення до суду із скаргою, передбачений ст. 385 ЦПК України, оскільки як зазначив скаржник оскаржувану постанову він отримав лише 30.05.2015 року, а державним виконавцем жодних доказів надіслання та вручення постанови про повернення виконавчого документу у інші строки суду не представлено.

Керуючись ст.386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.05.2015 року про повернення стягувачу виконавчого документу виконавчого листа №2/463/1318/14 виданого 06.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 342605,49 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ч.2 ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.