БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/78/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
за участю секретарівОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 про визнання права власності та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов вказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» ( далі ТОВ «Давид» ), в обґрунтування якого після уточнення позовних вимог поданих 12 березня 2014 року зазначається, що третя особа на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого Державним реєстратором Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7 (далі - витяг з ЄДР) 01 березня 2011 року видала: свідоцтво про право власності, що зареєстровано в реєстрі за №1-565 на ім'я відповідача ОСОБА_4, згідно якого відповідач ОСОБА_4 є пережившою дружиною померлого учасника, якій належить 1/2 (одна друга) частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу і складається з:

1) частки у статутному фонді приватного підприємства «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР;

2) частки у статутному фонді позивача, що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР.

Вартість майна становить 75 722 грн. 00 коп. Вартість 1/2 (однієї другої) частки майна становить 37 861 грн. 00 коп.

Також державний нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-566 на ім'я ОСОБА_4, в якому визначено, що спадкоємцем майна померлого учасника є його дружина ОСОБА_4 на 2/3 (дві треті) частини майна, у тому числі з урахуванням 1/3 (однієї третьої) частини майна, від якого відмовилась донька померлого: ОСОБА_8. Спадщина, на яку у вказаній частці видане свідоцтво, складається з:

1) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді приватного підприємства «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР.

2) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді позивача, що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР. Вартість майна становить 37861 грн. 00 коп. Вартість 2/3 (двох третіх) часток майна становить 25240 грн. 66 коп.

Крім того, 11 березня 2011 року видала свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-687 на ім'я ОСОБА_5, згідно якого спадкоємцем майна померлого учасника є його донька ОСОБА_5, на 1/3 (одну третю) частку майна. Спадщина, на яку в вказаній частці видано це свідоцтво, складається з:

1) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР;

2) 1/2 (однієї другої) частини частки у статутному фонді позивача, що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому учаснику на підставі витягу з ЄДР. Вартість майна становить 37861 грн. 00 коп. Вартість 1/3 частки майна становить 12 620 грн. 33 коп.

Позивач вважає, що з видачею свідоцтва на ім'я ОСОБА_4 про право власності та свідоцтв на ім'я відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про право на спадщину за законом було порушено майнові права та законні інтереси позивача, оскільки позивачу належало майно, яке визнано третьою особою як спільне майно подружжя, набуте ними під час шлюбу та майно яке належало ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_9П.) у вигляді ? частки у статутному фонді позивача.

В обґрунтування таких доводів зазначає, що державний нотаріус в порушення норм закону та положень п. 4.4 розділу 3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства Юстиції України від 29.01.2009 року, видала 01.03.2011 року ОСОБА_4 свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом та 11.03.2011 року ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом. Так, у витягу з ЄДР не визначається частка померлого учасника, а визначено лише розмір внеску до статутного капіталу.

Як встановлено із мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2013 року: «в наслідок перерозподілу часток, що відбулось в 2000 році, після виходу МКП «Омега», засновниками залишились ОСОБА_10 і ОСОБА_9, які в змінах до статуту від 01.11.2000 року фактично погодили перерозподіл часток та майна товариства в межах сформованого статутного фонду 91 840 грн. з врахуванням частки МКП «Омега» в сумі 86 840 грн., ОСОБА_10 1850 грн. та ОСОБА_9 3150 грн. (86 840 грн. +1850 грн. +3150 грн. =91840 грн.).

Після виходу МКП «Омега» частка ОСОБА_10 стала 18 368 грн. - 20%, решта суми 73 472 грн. було перерозподілено на ОСОБА_9 що складало 80 % статутного капіталу (91 840 грн. - 18 368 грн. = 73 472 грн.). Відповідна домовленість про перерозподіл часток засвідчена обома учасниками товариства шляхом проставлення своїх підписів на відповідних змінах до статуту від 01.11.2000 року. Крім того, відповідні обставини про перерозподіл часток також встановлені в мотивувальній частині рішення від 30.01.2012 року Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №2/1007/513/2012».

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону «Про господарські товариства», чинним на час виходу МКП «Омега» зі складу учасників позивача, а саме на 14 липня 2000 року, МКП «Омега» скористалось своїм правом і за їх вимогою та за згодою позивача їм було повернуто частину майна за актами приймання-передачі основних засобів від 15 березня 2001 року на загальну суму 37 134 грн., а за спливом 1 року з дати написання заяви про вихід, у відповідності до вимог п. 4.1.6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» решта не витребуваного майна на суму 49 706 грн. було визнано доходом позивача і оподатковано за ставкою 30% і сплачено відповідний податок, тим самим стало власністю останнього.

До складу майна, яке було визнано доходом позивача входив і магазин «Мрія», первісною вартістю 33 433 грн., яке в наступному було відчужено за договором купівлі-продажу вбудованого приміщення магазину «Мрія» від 13 жовтня 2009 року приватному підприємству «Мрія-С», де керівником та засновником на час укладання договору був учасник ОСОБА_9

За таких обставин, виходячи із положень ч. 1 ст. 12 Закону «Про господарські товариства», пункту 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України, ч. 1 ст. 85 ГК України, п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 01.12.2007 року, на думку позивача, встановлюється безперечний факт, що частка у статутному капіталі померлого учасника ОСОБА_9, що визначена в свідоцтві про право власності на ім'я відповідача 1 та в свідоцтвах про право на спадщину за законом на ім'я відповідачів 1 та 2 належить саме позивачу. При цьому, слід врахувати, що перерозподілене майно МКП «Омега» на суму 49 706 грн. стало власністю позивача і не є предметом спадщини.

25 червня 2014 року позивачем подані уточнення позовних вимог, де додатково зазначено, що майно, яке було перерозподілено між ОСОБА_10 і ОСОБА_9, яке було внеском МКП «Омега» у відповідності до вимог ч.І ст.54 Закону України від 19 вересня 1991 року «Про господарські товариства» за вимогою МКП «Омега», яке вийшло зі складу учасників позивача, частково було повернуто на суму 37 134 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи чотири акта приймання-передачі основних засобів від 15 березня 2001 року, складені між позивачем та МКП «Омега» (а.с. 15-16), а решта неповернутого майна на суму 49 706 грн., у відповідності до вимог пункту 4.1.6 Закону України №283/97-ВР від 22.05.1997 року «Про оподаткування прибутку підприємств», було визнано доходом позивача і відповідно було оподатковано по ставці 30 відсотків і сплачено податок на суму 15 624,30 грн., про що свідчать: власноруч складені 2 довідки головним бухгалтером позивача - ОСОБА_11 (а.с. 17) та декларація про прибуток підприємства за перший квартал та перше півріччя 2001 року (а.с. 18-22) і стало власністю позивача.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 328, 392 ЦК України, позивач просить: визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» право власності на частку і частину частки у статутному фонді останнього, що становить 73 472 гри. 00 коп. та належала ОСОБА_9; зобовязати Державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 внести зміни в: свідоцтві про право власності, що зареєстровано в реєстрі за №1-565 і свідоцтві про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-566 на ім'я ОСОБА_4 01 березня 2011 року та свідоцтві про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-687 на ім'я ОСОБА_5 11 березня 2011 року шляхом виключення в них частки і частини частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, виданого державним реєстратором Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7

Судом за клопотанням представника позивача до участі в справі залучено в якості співвідповідача державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_12 доводи позову підтримав, надав пояснення такі, які викладені у позовній заяві та уточнених позовних заявах, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Також просили застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_5 та державний нотаріус Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 у судове засідання не зявились, направивши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І - OK № 194205 від 01.09.2010 року ОСОБА_9 помер 28.08.2010.

Після смерті ОСОБА_9 заведена спадкова справа Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області. Спадкоємцями ОСОБА_9 є дружина - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_5

На запит завідувача державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 14 січня 2011 року державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7 надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2011 року, в яких зазначено розмір внесків учасників до статутного фонду ТОВ «Фірма «ОСОБА_12» та ПП «Мрія-С».

Зокрема, у вищевказаному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зазначено, що станом на 25.01.2011 року засновниками ТОВ фірма «Давид» є: ОСОБА_10, розмір внеску до статутного фонду товариства якої становить 18 368 грн. та ОСОБА_9, розмір внеску до статутного фонду товариства якого становить 73 472 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Отже, на підставі відомостей внесених ТОВ фірма «Давид» до Єдиного державного реєстру, стосовно учасників такого товариства та розміру їх внесків до статутного капіталу такого товариства державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6 було видано:

- Свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за № 1-565 01 березня 2011 року на ім'я ОСОБА_4, яким посвідчено, що вона є дружиною ОСОБА_9, і їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з:

1) частки у статутному фонді приватного підприємства «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., яка належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7,

2) частки у статутному фонді ТОВ фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., що належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7;

- Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 березня 2011 року зареєстроване в реєстрі за № 1-566 на ім'я ОСОБА_4, яким посвідчено, що вона є спадкоємцем на 2/3 частки майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовилась донька померлого ОСОБА_9, яке складається з:

1) 1/2 частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., яка належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7,

2) 1/2 частини частки у статутному фонді ТОВ фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., яка належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7;

- Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 березня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-688, на ім'я ОСОБА_5 яким посвідчено, що вона є спадкоємцем на 1/3 частку майна, яке складається з:

1) 1/2 частини частки у статутному фонді ПП «Мрія-С», що становить 2250 грн. 00 коп., яка належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7,

2) 1/2 частини частки у статутному фонді ТОВ фірма «Давид», що становить 73 472 грн. 00 коп., яка належала померлому ОСОБА_9 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.01.2011 року, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_7

Щодо правомірності та законності видачі вищезазначених свідоцтв, суд приходить до наступного.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.06.2012 у справі № 2 1007/513/2012, за позовом ТОВ фірма «Давид» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа завідувач Броварської міської нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом у задоволенні позовних вимог ТОВ фірма «Давид» відмовлено повністю.

Так, в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 11.06.2012 зазначено, що «Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те що вказані свідоцтва були видані на підставі ОСОБА_7 з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є достовірним доказом сплаченого ОСОБА_9 внеску до статутного капіталу у розмірі 73 472,00 грн.».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.05.2015 у справі № 361/1269/14-ц за позовом ТОВ фірма «Давид» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, завідувача Броварської міської нотаріальної контори Київської області ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_10 про визнання дій державного нотаріуса протиправними, скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, у задоволенні позовних вимог ТОВ фірма «Давид» відмовлено повністю.

У межах зазначеної справи встановлено правомірність видачі свідоцтв про право власності та про право на спадщину за законом, внесення змін до яких вимагається у даній справі.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 1993 року рішенням №280 Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі - виконком) зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Давид».

За рішенням загальних зборів учасників позивача від 11.12.1996 року, що оформлено протоколом №4 до складу учасників позивача було прийнято ОСОБА_10 та ОСОБА_9. За цим же рішенням ОСОБА_10 обрано директором ТОВ фірма «Давид» і затверджено зміни до Статуту.

13.01.1997 року виконкомом зареєстровано зміни до статуту ТОВ фірма «Давид» за реєстраційним № 1587, згідно якого визначено розмір внесків учасників до статутного фонду: ОСОБА_10 - 1750 грн.; ОСОБА_15М - 250 грн.; ОСОБА_9 - 3000 грн.; Статутний фонд був встановлений у розмірі 5000 грн., що формувався за рахунок внесків учасників протягом двох років.

До закінчення терміну внесення учасниками своїх вкладів до статутного фонду позивача, до останнього надійшла нотаріально засвідчена заява ОСОБА_15 про його добровільний вихід зі складу учасників позивача.

28.01.1997 року було проведено збори учасників позивача і прийнято рішення, що оформлено протоколом №5 про задоволення заяви ОСОБА_15 про його вихід зі складу учасників позивача без сплати частки у майні товариства, статутний фонд розподілений між учасниками наступним чином: ОСОБА_10 - 1850 грн. і ОСОБА_9 3150 грн.; затверджено зміни до статуту позивача, які було зареєстровано виконкомом 11.02.1997 року за реєстраційним №1620.

Згідно із змінами до статуту позивача від 16.08.1999 визначено статутний фонд ТОВ Фірма «Давид» у розмірі 91 840 грн. де частка МПК «Омега» - 86 840 грн.; частка ОСОБА_10 - 1 850 грн.; частка ОСОБА_9 - 3 150 грн.

14.07.2000 позивачем було отримано заяву МПК «Омега» про вихід з учасників товариства, де зокрема зазначено, що ніяких майнових та інших претензій до ТОВ Фірма «Давид» МПК «Омега» не має.

Відповідно до змін статуту ТОВ «Фірма «ОСОБА_12», що зареєстровані реєстратором виконкому Броварської міської ради 01.11.2000 року засновниками позивача є: ОСОБА_10 із часткою 18 368 грн. або 20 відсотків; ОСОБА_9 із часткою 73 472 грн. або 80 відсотків. Статутний фонд товариства визначено в розмірі 91 840 грн.

Слід зауважити, що про такі зміні до статуту позивача, внаслідок яких за ОСОБА_9. було визначено частку статутного капіталу в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків були відомі самому позивачу та його учасникам з 01.11.2000 року, оскільки такі зміни підписані ОСОБА_10 (директором та учасником позивача) та ОСОБА_9

Наведені зміни до статуту не оскаржувались та були чинними до смерті ОСОБА_9

Отже, частка ОСОБА_9 в статутному фонді ТОВ «Фірма» ОСОБА_12» у розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків належала йому з 01.11.2000 будь-яким чином не змінювалась та не зменшувалась.

Лише після смерті ОСОБА_9 рішенням загальних зборів ТОВ фірма «Давид» від 10.03.2011 (оформлене протоколом № 1 від 10.03.2011) його було виключено з числа учасників ТОВ фірма «Давид» у зв'язку зі смертю.

Позивач просить визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» право власності на частку і частину частки у статутному фонді останнього, що становить 73 472 гри. 00 коп. та належала ОСОБА_9.

Так, із мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2013 року встановлено: «в наслідок перерозподілу часток, що відбулось в 2000 році, після виходу МКП «Омега», засновниками залишились ОСОБА_10 і ОСОБА_9, які в змінах до статуту від 01.11.2000 року фактично погодили перерозподіл часток та майна товариства в межах сформованого статутного фонду 91 840 грн. з врахуванням частки МКП «Омега» в сумі 86 840 грн. ОСОБА_10 1850 грн. та ОСОБА_9 3150 грн. (86 840 грн. +1850 грн. +3150 грн. =91840 грн.).

Після виходу МКП «Омега» частка ОСОБА_10 стала 18 368 грн. - 20%, решта суми 73 472 грн. було перерозподілено на ОСОБА_9 що складало 80 % статутного капіталу (91 840 грн. - 18 368 грн. = 73 472 грн.). Відповідна домовленість про перерозподіл часток засвідчена обома учасниками у товариства шляхом проставлення своїх підписів на відповідних змінах до статуту від 01.11.2000 року. Крім того, відповідні обставини про перерозподіл часток також встановлені в мотивувальній частині рішення від 30.01.2012 року Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №2/1007/513/2012».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що майно, яке було перерозподілено між ОСОБА_10 і ОСОБА_9, яке було внеском МКП «Омега» і за вимогою МКП «Омега», яке вийшло зі складу учасників позивача, частково було повернуто на суму 37 134 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи чотири акта приймання-передачі основних засобів від 15 березня 2001 року, складені між позивачем та МКП «Омега» (а.с. 15-16), а решта неповернутого майна на суму 49 706 грн., у відповідності до вимог пункту 4.1.6 Закону України №283/97-ВР від 22.05.1997 року «Про оподаткування прибутку підприємств», було визнано доходом позивача і відповідно було оподатковано по ставці 30 відсотків і сплачено податок на суму 15 624,30 грн., про що свідчать: власноруч складені 2 довідки головним бухгалтером позивача - ОСОБА_11 (а.с. 17) та декларація про прибуток підприємства за перший квартал та перше півріччя 2001 року (а.с. 18-22) і стало власністю позивача.

Відповідно до ст. 85 ГК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом.

За змістом ст. 86 ГК України вкладами учасників та засновників господарського товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності), кошти, в тому числі в іноземній валюті. Вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному капіталі товариства.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, право власності на частку в статутному капіталі безпідставно ототожнюється позивачем з правом власності на майно внесеним учасником товариства до статутного фонду у вигляді сплати своєї частки.

Разом з тим, оскільки ТОВ «Фірма «ОСОБА_12» предявляє вимоги про визнання за собою права власності на частку в своєму ж статутному капіталі в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків, що належала ОСОБА_9, оскільки така частка була визначена за ОСОБА_9 неправомірно та безпідставно, тому про порушення свого права власності на зазначену частку статутного капіталу позивачу було відомо або повинно було бути відомо з 01.11.2000 (тобто з моменту державної реєстрації змін до статуту ТОВ «Фірма «ОСОБА_12» у відповідності до яких саме ОСОБА_9 був визначений власником спірної частки).

Також до складу майна, яке було визнано доходом позивача входив і магазин «Мрія», первісною вартістю 33 433 грн., яке в наступному було відчужено за договором купівлі-продажу вбудованого приміщення магазину «Мрія» від 13 жовтня 2009 року приватному підприємству «Мрія-С», де керівником та засновником на час укладання договору був учасник ОСОБА_9

Представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідків впливу позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Так, позивач звернувся із даним позовом до суду в грудні 2013 року та просить визнати за собою право власності на частку в своєму ж статутному капіталі в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків, що належала ОСОБА_9, який за твердженнями позивача безпідставно отримав право на таку частку в листопаді 2000 року.

Таким чином, з урахуванням позиції позивача, згідно якої він вважає неправомірним отримання ОСОБА_9 частки статутного капіталу в розмірі 73 472 грн. або 80 відсотків ОСОБА_9 01.11.2000, а позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за собою права власності на таку частку у грудні 2013 року, тому встановлений ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності сплив.

Доводи представника позивача про те, що про порушення своїх прав товариство дізналось лише після того, як дізналось про існування оспорюваних свідоцтв, а саме 10 грудня 2011 року та 17 листопада 2011 року є безпідставним, оскільки ОСОБА_10 виконуючи повноваження керівника позивача з 1997 року і до цього часу, яка також є учасником товариства, була обізнана або повинна була бути обізнана про всі перерозподіли часток та майна товариства в межах сформованого статутного фонду, а також про зміни, які вносились до статуту товариства.

Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання права власності позивача на частку у статутному фонді товариства у звязку із пропуском строку позовної давності, то і відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про внесення змін до свідоцтва про право власності, що зареєстровано в реєстрі за №1-565 і свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-566 на ім'я ОСОБА_4 01 березня 2011 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі за №1-687 на ім'я ОСОБА_5 11 березня 2011 року

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Давид» відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин