Справа № 296/9318/15-ц
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"19" серпня 2015 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шалота К.В., ознайомившись матеріалами справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс Транс Лтд», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення транспортного засобу,

В С Т А Н О В И В :

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 530 993,35 грн. та вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс Транс Лтд» автомобіль Volkswagen Passat B7, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати його позивачу.

Статтею 122 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) встановлено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Приписами ч. 8 ст. 119 ЦПК України передбачено, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема, довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Згідно вимог ч. 5 ст. 42 ЦПК України оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

Разом з тим, в якості доказів на підтвердження повноважень представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» суду надано копію довіреності від 05.03.2015 року, що видана та підписана заступником директора ОСОБА_2

При цьому, у доданих до позовної заяви матеріалах відсутні докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 повноважень на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та наявність у вказаної особи повноважень щодо можливості уповноважувати третіх осіб на представництво інтересів товариства.

Суд також звертає увагу на те, що надана до позовної заяви довіреність гр.ОСОБА_3 крім того, що підписана особою щодо якої в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності в неї повноважень на представництво інтересів ТОВ «Порше Лізинг Україна» та наявність у вказаної особи повноважень щодо можливості уповноважувати третіх осіб на представництво цих інтересів, до того ж подана в фотокопії, що жодним чином не засвідчена, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 42 ЦПК України, що передбачає подання відповідного документу в оригіналі, а тому не може розцінюватися як належне оформлення повноважень представника позивача у розумінні положення ч. 8 ст. 119 ЦПК України.

З огляду на усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 121 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Крім того, відповідно до п. 5 ст. 119 до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, перерахування суми судового збору здійснюється за правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Натомість додане до позовної заяви платіжне доручення №50023892 від 05.01.2015 року про сплату судового збору у сумі 3654 грн. вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки не містить відомостей про посаду та прізвище уповноваженої особи банку, відсутня печатка установи банку з відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Водночас, вказаним розясненням Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10 визначено, що платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Керуючись ст. 42, п. 3. ч. 3 ст. 121, ст.ст. 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя Корольовського районного суду м. Житомира, -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» повернути особі, яка її подала.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу.

3. Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

4. Повернути позивачу позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами.

Суддя К. В. Шалота