Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/3042/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Калугіна І.О.
Провадження № 22-ц/778/6666/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні частиною домоволодіння,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи було неодноразово уточнено.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що йому на праві власності належить 3/10 частин домоволодіння № 35 по вул. Сєдовців у м. Мелітополі, інші 7/10 частин вказаного домоволодіння належить відповідачу, домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 594 кв.м.

Між сторонами склався фактичний порядок користування частинами домоволодіння, а саме: позивачу належіть і він постійно користуюся приміщенням 2-4 (частина літньої кухні al-1), площею 8,3 кв.м., приміщенням 2-1 (веранда а-1) площею 6,9 кв.м., приміщенням 2-3 площею 9,2 кв.м., приміщенням 2-2 площею 7,4 кв.м., сараєм Г-1, сараєм Е-1, сараєм Ж-1; відповідачу належить та вона користується приміщенням 1-1 площею 4,7 кв.м., приміщенням 1-2 площею 9,9 кв.м., приміщенням 1-3 площею 12,8 кв.м., приміщенням 1-4 площею 7,6 кв.м., приміщенням 1-5 площею 7,1 кв.м., гаражем майстернею В-1, сараєм Б-1, уборною душем Д-1.

З метою поліпшення побутових умов позивач має намір провести у належне йому приміщення водопровід та газопровід. Для цього він замовив у ВАТ «Мелітопольгаз» (ліцензія АВ № 514542 від 24.03.2010р.) проект на газопостачання частини житлового будинку за адресою: м. Мелітополь, вул. Сєдовців, № 35, якій був узгоджений та виготовлений 12.02.2013р. Відповідно до технічних умов на проектування газопостачання необхідна письмова згода другого співвласника домоволодіння - ОСОБА_4, частина домоволодіння якої раніше теж була газифікована на підставі письмової згоди позивача (розділ 1 технічних умов).

Коли ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4, остання безпідставно відмовила йому у наданні письмової згоди на газифікацію належної йому на праві власності частини домоволодіння.

Крім того, у січні 2013 року позивачем був замовлений робочій проект водопостачання, який був письмово узгоджений у дванадцяти установах м. Мелітополя. Проект має відповідні технічні умови № 2676 від 25.12.2013р., відповідно розділу «Вимога» роботи щодо монтажу водопроводу в належній позивачу частині домоволодіння повинні бути виконані КП «Водоканал», представники якого також пояснили йому, що розпочнуть вказані роботи за умови наявності письмової згоди другого співвласника домоволодіння. Коли він звернувся до ОСОБА_4, остання також безпідставно відмовила йому у наданні письмової згоди на монтаж водопроводу в належній йому на праві власності частині домоволодіння.

Також, відповідач без згоди позивача посеред спільного двору самочинно побудувала вигрібну яму для побутових стоків. З приводу незаконних дій відповідача він звертався з заявою до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради. За результатами перевірки комісії представників органу місцевого самоврядування рекомендовано відповідачу перенести вигрібну яму згідно з нормами чинного законодавства та відповідно до проекту на розташування локальних очисних споруд у будь-якій проектній організації, яка має ліцензію на виконання даного виду робіт.

Тим, що відповідач безпідставно перешкоджає ОСОБА_3 належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися частиною домоволодіння, та будівництвом без його згоди посеред спільного двору вигрібної ями для побутових стоків, ОСОБА_4 грубо порушила право власності позивача на частину домоволодіння, що йому належить.

Заперечення відповідача стосовно того, що в проекті проведення водопроводу не передбачені заходи по захисту фундаменту житлового будинку, не відповідають дійсності, так як згідно робочого проекту ПП «Мертель» передбачено прокладка водопроводу у футлярі зі сталевих труб.

Посилання відповідача на те, що, що вигрібна яма засипана і заасфальтована, а тому відсутній спір, не відповідають дійсності, позивач вважає що яма з монолітного залізобетону перешкоджатиме проведенню водопроводу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд:

- зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати проведенню робіт по монтажу водопроводу до будинку № 35 по вул. Сєдовців у м. Мелітополі Запорізької області відповідно до робочого проекту «Водопостачання житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області», виконаного приватним підприємством «Мертель» відповідно до технічних умов КП «Водоканал» № 2676 від 25.12.2013 року;

- зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати проведенню робіт по монтажу газопроводу до будинку № 35 по вул. Сєдовців в м. Мелітополі Запорізької області відповідно до «Проекту газопостачання до частини житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області» від 12.02.2013 року;

- демонтувати за рахунок ОСОБА_4 вигрібну яму (інвентаризовану під № 4), розташовану на земельні ділянці буд. № 35 по вул. Сєдовців в м. Мелітополі Запорізької області.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати проведенню робіт по монтажу газопроводу до буд. № 35 по вул. Сєдовців в м. Мелітополі Запорізької області відповідно до «Проекту газопостачання до частини житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області» від 12.02.2013 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких, кожен окремо, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили: ОСОБА_3 - скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача не перешкоджати проведенню робіт по монтажу водопроводу до будинку відповідно до робочого проекту «Водопостачання житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області», виконаного приватним підприємством «Мертель» відповідно до технічних умов КП «Водоканал» № 2676 від 25.12.2013 року, та демонтування вигрібної ями та ухвалити нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги; ОСОБА_4 - скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог про зобов'язання її не перешкоджати проведенню робіт по монтажу газопроводу до буд. № 35 по вул. Сєдовців в м. Мелітополі Запорізької області відповідно до «Проекту газопостачання до частини житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області» від 12.02.2013 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені в ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актом цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачу на праві власності належить 3/10 частин домоволодіння № 35 по вул. Сєдовців у м. Мелітополі (т. 1, а.с. 6-8), інші 7/10 частин вказаного домоволодіння належать відповідачу. Між сторонами склався фактичний порядок користування частинами домоволодіння, а саме: позивач користується приміщенням 2-4 (частина літньої кухні а1-1), площею 8,3 кв.м., приміщенням 2-1 (веранда а-1) площею 6,9 кв.м., приміщенням 2-3 площею 9,2 кв.м., приміщенням 2-2 площею 7,4 кв.м., сараєм Г-1, сараєм Е-1, сараєм Ж-1.

Відповідач користується приміщенням 1-1 площею 4,7 кв.м., приміщенням 1-2 площею 9,9 кв.м., приміщенням 1-3 площею 12,8 кв.м., приміщенням 1-4 площею 7,6 кв.м., приміщенням 1-5 площею 7,1 кв.м., гаражем майстернею В-1, сараєм Б-1, уборною душем Д-1.

Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння не визначався.

З метою поліпшення побутових умов позивач має намір провести у приміщення, яким він користується, газопровід, для чого у ВАТ «Мелітопольгаз» був замовлений проект на газопостачання частини житлового будинку за адресою: м. Мелітополь, вул. Сєдовців, № 35, якій був узгоджений та виготовлений 12.02.2013р. (т. 1, а.с. 12-16).

Відповідно до технічних умов на проектування газопостачання необхідна письмова згода другого співвласника домоволодіння - відповідача ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 13).

Коли позивач звернувся до ОСОБА_4, остання відмовила йому у наданні письмової згоди на газифікацію належної йому на праві власності частини домоволодіння. Свою позицію відповідач пояснила тим, що між нею та позивачем склалися вкрай неприязнені стосунки, саме це й стало причиною відмови в наданні такого дозволу. Крім того вказує, що на момент розгляду справи в суді сплинув строк дії технічних умов, наданих позивачу ВАТ Мелітопольгаз.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такий довід є безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що проект газопостачання, замовлений позивачем, був виконаний в період дії вищезазначених технічних умов. Інших доводів та доказів відповідач та її представник не надали, і саме через те, що відповідач не надає добровільно згоду на газифікацію, позивач звернувся до суду з даною позовною вимогою.

Спеціаліст інженерного технічного відділу ВАТ «Мелітопольгаз» ОСОБА_5 також наголошував на тому, що для проведення газопроводу позивачу необхідна лише згода відповідача, будь-яких інших перепон у проведенні газифікації не існує.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції в межах заявлених позовних вимог дійшов правильного висновку, що оскільки позивачем не вказаний спосіб у який необхідно відповідачу не чинити перешкоди у проведенні газопроводу, тому, беручи до уваги той факт, що єдиною перепоною в проведенні позивачем газопроводу є відсутність згоди на те відповідача, яка є необґрунтованою, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, що відповідає вимогам розумності та справедливості.

Далі, у січні 2013 року позивачем був замовлений робочій проект водопостачання житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області, який має відповідні технічні умови № 2676 від 25.12.2013р. (т. 1, а.с. 17-24), згідно розділу «Вимога» роботи щодо монтажу водопроводу в належну йому частину домоволодіння повинні бути виконані КП «Водоканал».

У наданому позивачем робочому проекті водопостачання не була вказана кількість футляру з труб, що прямо суперечить нормам ДБН 360 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, згідно яких прокладка водопроводу повинна бути у футлярі.

При уточненні позовних вимог у грудні 2014 року представником позивача було надано робочий проект водопостачання житлового будинку по вул. Седовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області (т. 1, а.с. 119-127), в якому був вказаний футляр в кількості 35 м. Вказане доповнення засвідчене підписом директора та печаткою ПП «Мертель», проте, даний проект погоджується з низкою комунальних установ, однак, після доповнення проект не був погоджений з цими установами, не вказано також і дату внесення цих доповнень до проекту.

Крім того, неможливість проведення водопроводу підтвердила спеціаліст ОСОБА_6, яка є провідним спеціалістом ПП Мелітопольпроект інжиринг, яка у засіданні суду першої інстанції пояснила, що до них звернулася відповідач та надала проект на водопостачання житлового будинку № 35 по вул. Седовців в м. Мелітополі, який виготовлений ПП «Мертель», вони надали їй розяснення, що даний двір не надає можливості провести воду на дві частини, та не вирішивши проблему стоків, неможливо провести два водопроводи.

Спеціаліст ОСОБА_7, яка є начальником технічного відділу КП «Водоканал», у засіданні суду першої інстанції вказала на те, що відповідач має водопровід у своїй частині, щоб провести воду позивачу, необхідно отримати згоду відповідача.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов підставного висновку, що позовні вимоги в частині проведення водопостачання згідно наданого позивачем проекту не можуть бути задоволені.

Крім іншого, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була побудована вигрібна яма № 4 кругла, з монолітного залізобетону місткістю 8 м3, що підтверджується копією повідомлення КП ММБТІ № 463 від 25.03.2014р. (т. 1, а.с. 26).

Згідно акту засідання погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів від 28.03.2014 року ОСОБА_4 рекомендовано перенести вигрібну яму згідно з нормами чинного законодавства та відповідно до проекту на розташування локальних очисних споруд у будь-якій проектній організації, яка має ліцензію на виконання даного виду робіт (т. 1, а.с. 74-75).

Позивач вважає, що вигрібна яма має бути демонтована, оскільки побудована з монолітного залізобетону та створюватиме перешкоди у проведені водопостачання.

Правові наслідки самочинного будівництва передбачені ст. 376 ЦК України, яка передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, і то лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

За позовом громадянина таке рішення може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення перешкод в інший спосіб.

Позов ОСОБА_3 на підставі ст. 391 ЦК України заявлено не було.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про знесення вигрібної ями, послався на відсутність предмету спору, оскільки після звернення позивача до суду ОСОБА_4 засипала вигрібну яму та повністю заасфальтувала її.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що відповідачем не до кінця прибрана зливна яма належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про безпідставну відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача не перешкоджати проведенню робіт по монтажу водопроводу до будинку відповідно до робочого проекту «Водопостачання житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області», виконаного приватним підприємством «Мертель» відповідно до технічних умов КП «Водоканал» № 2676 від 25.12.2013 року, та демонтування вигрібної ями зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального закону.

Крім іншого, сама по собі наявність самочинних споруд не є безумовним доказом порушення прав та інтересів позивача, як співвласника домоволодіння. ОСОБА_3 не довів, яким чином вигрібна яма відповідача перешкоджала йому користуватись та розпоряджатись часткою його власності, створювала небезпеку для його власності, а також не доведено необхідність демонтування зазначеної споруди. Не надані такі докази позивачем і в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо безпідставного задоволення позовних вимог в частині зобов'язання її не перешкоджати проведенню робіт по монтажу газопроводу до буд. № 35 по вул. Сєдовців в м. Мелітополі Запорізької області відповідно до «Проекту газопостачання до частини житлового будинку по вул. Сєдовців, 35, в м. Мелітополі Запорізької області» від 12.02.2013 року базуються на викладі фабули справи та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Інші докази та обставини, на які посилаються сторони в апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: