Справа № 392/1575/15-ц
Провадження № 2/392/796/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Красній Г.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на виконанні у державній виконавчій службі знаходяться виконавчі листи № 2-38/2010 від 11.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12500 гривень у відшкодування моральної шкоди та № 2-389/2009 від 13.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячні платежі довічно по 368 гривень 56 копійок, починаючи з 5 червня 2008 року та 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Виконавчі листи видані Маловисківським районним судом Кіровоградської області, на підставі цих виконавчих документів відкрито виконавче провадження.

Позивач зазначила, що суми, які виплачуються особам, що мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 за період з червня 2008 року по серпень 2015 року включно зобовязаний сплатити їй 11420 гривень 48 копійок нарахованої індексації, розрахунок якої наведено в додатку до позовної заяви.

Крім того, позивач зазначила, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Позивач зазначила, що ОСОБА_2 кошти у добровільному порядку не сплачує, з травня 2009 року по листопад 2011 року виплати ним взагалі не проводились. Станом на 01.09.2015 року заборгованість за виконавчим листом № 2-38/2010 від 11.03.2010 року становить 12139,76 грн., а за виконавчим листом № 2-389/2009 від 13.05.2009 року 9717,80 грн. по моральній шкоді та 9717,02 грн. по

щомісячним виплатам, які не виплачені за період з червня 2013 року по вересень 2015 року. Загальна сума заборгованості станом на 01.09.2015 року становить 31574,58 грн..

Позивач вважає, що за період з червня 2008 року по серпень 2015 року відповідач зобовязаний виплатити їй 4491,68 грн. нарахованої позивачем компенсації.

Крім того, позивач вимагає збільшити розмір щомісячного відшкодування з 368,56 грн. до 965,63 грн. з 1 вересня 2015 року довічно, на підставі ст. 1208 ЦК України та відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача збільшила розмір компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати до 4770,53 грн., підтримавши позов з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що позивач ставить вимогу про збільшення розміру відшкодування, яка грунтується на припущеннях щодо необхідності її зміни. Відповідач вважає, що вимоги позивача про сплату індексації з червня 2008 року по жовтень 2012 року не можуть бути задоволені у звязку з порушенням строків позовної давності. Позивачем не доведено підстави для відшкодування моральної шкоди. Оплата за виконавчими листами проводилась щомісячно.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 10 та частини 1 статті 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що дійсно 13 травня 2009 року у справі № 2-389/2009 Маловисківським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячними платежами довічно по 368 гривень 56 копійок у відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_5, починаючи з 5 червня 2008 року та 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди, що підтверджується копією відповідного судового рішення

(а.с. 9-11).

7 вересня 2009 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області видано виконавчі листи для примусового виконання рішення суду від 13.05.2009 року (а.с. 12, 13).

Крім того, 01 червня 2010 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області по справі № 2-38/2010 видано виконавчий лист для примусового виконання рішення суду від 11.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12500 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с. 14).

Довідками державного виконавця підтверджується, що дійсно за виконавчим листом № 2-389/2009 станом на 1.07.2015 року заборгованість ОСОБА_2

складає 9979 гривень 90 копійок, а станом на 1.12.2015 року 10828 гривень (а.с. 27, 52).

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення індексації грошових доходів позивача по щомісячним виплатам, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати та відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Так, статтею 32 Закон України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Главою 10 Закон України «Про виконавче провадження» урегульовано відповідальність у виконавчому провадженні.

Між тим, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113цс14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди і при розгляді цієї справи зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином, правовідносини, які виникли від стягувачем ОСОБА_4 і боржником ОСОБА_2 за виконавчим провадженням щодо примусового стягнення щомісячних платежів і моральної шкоди на підставі рішення суду від 13 травня 2009 року, є грошовим зобовязанням, до якого не застосовуються положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Тому, твердження представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний відшкодувати позивачеві нараховану нею індексацію і компенсацію

втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати, є помилковим.

Глава 10 Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає права стягувача на відшкодування моральної шкоди з боржника у звязку з порушенням порядку виконання судового рішення.

Частина 1 статті 23 та частина 1 статті 1167 ЦК України регулюють загальні положення про відшкодування моральної шкоди, тому вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в межах предявленого позову, є безпідставними.

Вимоги позивача щодо збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_5, який визначено за рішенням від 13 травня 2009 року Маловисківського районного суду Кіровоградської області по справі № 2-389/2009, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Законодавством про Державний бюджет України на 2008 2015 роки установлено з 1 квітня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати в 525 гривень, а з 1 вересня 2015 року 1378 гривень.

Таким чином, за період з 2008 року по 1 вересня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати зріс в 2,62 рази (1374 : 525).

Тому, розмір щомісячного стягнення, який визначено за рішенням суду від 13 травня 2009 року необхідно збільшити до 965 гривень 63 копійки:

368,56 х 2,62 = 965 гривень 63 копійки.

Для задоволення іншої частини позову суд не вбачає законних підстав.

Керуючись частиною 2 статті 1208 ЦК України, статтями 213 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, який визначено за рішенням від 13 травня 2009 року Маловисківського районного суду Кіровоградської області по справі № 2-389/2009, що стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 368 гривень до 965 гривень 63 копійки щомісячними платежами довічно.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом 10 днів від дня отримання копії рішення.

Головуючий

суддя