Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1207/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальчук С. Я.
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді - Дуковського О.Л

суддів - Суржика М.М., Сукач Т.О.

при секретарі - Кечкіні А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.01.2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 завернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Зазначила, що згідно договорів позики (боргових розписок) від 28.03.2012 року та 26.07.2012 року, вона дала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 3 678 780 грн. У зазначений у договорі строк відповідач борг не повернув. Неналежне виконання угоди з боку ОСОБА_3 стало підставою звернення до суду.

Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.01.2013 року позов задоволений в повному обсязі.

Крім основної суми боргу з відповідача на користь позивача стягнуто 3219 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В ній зазначено, що рішення суду ухвалене без додержання вимог норм матеріального і процесуального права, та без урахування узагальнень судової практики.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження договорів позики, а також даних про виклик відповідача до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

По - перше, суд ухвалив заочне рішення у справі не упевнившись у тому, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

По - друге, відсутність відповідача у судовому засіданні за незалежних від нього обставин, позбавило його можливості надавати докази у заперечення позову.

Таким чином, суд дійсних обставин спору не встановив.

Крім цього, у порушення засад на яких ґрунтується судове рішення, відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, суд в порушення ст. 59 ЦПК України поклав в основу рішення неналежні та недопустимі письмові докази.

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмові докази до суду подаються в оригіналі, а у матеріалах справи відсутні оригінали договорів позики. Крім того, відповідач вважає договори позики підробленими.

Ухвалюючи нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову колегія суддів виходе з наступного.

Згідно ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів або кількість речей в установлений термін. Договір укладається у письмовій формі, а його оригінал є доказом у випадку виникнення спору.

Внаслідок відсутності оригіналів договорів позики в матеріалах справи колегія суддів вважає недоведеним факт перебування сторін у боргових договірних відносинах, а додаткових доказів і справі суд апеляційної інстанції дослідити не має можливості, оскільки позивачка перебуває на тимчасово окупованій території.

Крім того, 11.09.2014 року відповідач звернувся до органів МВС України із заявою про порушення кримінального провадження за ознаками підробки договорів позики (боргових розписок).

В рамках зазначеного провадження проведено ряд експертиз, висновки яких стали підставою для визнання слідчими органами фіктивності договорів позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 26.07.2012 року та 28.03.2012 року (т. 2 а.с. 86). Постанова слідчого ніким не оскаржувалася і є чинною.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.01.2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: