Справа № 297/1395/15-ц
У Х В А Л А
Іменем України

25 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., КЕМІНЯ М.П.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю прокурора Романа М.С. і представника в/ч 2142 Хілковського О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом заступника прокурора Закарпатської області І. Римарука в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держземагентства у Закарпатській області та Берегівського районного управління юстиції про скасування наказів, державної реєстрації прав і витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури В. Міндака в інтересах держави в особі Мукачівського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) Адміністрації ДПС України на ухвалу Берегівського районного суду від 22 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Заст. прокурора Закарпатської області І. Римарук діючи інтересах держави в особі Мукачівського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) Адміністрації ДПС України 16.06.2015 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держземагентства у Закарпатській області та Берегівського райуправління юстиції (а.с. 1-5).

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 30.06.2015 відкрито провадження в справі та призначено її до судового розгляду на 15.07.2015 (а.с. 14-15). У судовому засіданні 15.07.2015 суд постановленою цього дня ухвалою відповідно до ст. 121 ч. 1 ЦПК України залишив позовну заяву без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 119 ч. 2 п.п. 5, 6 цього Кодексу щодо викладу обставин, якими обґрунтовуються вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявності підстав звільнення від доказування (а.с. 33-34). Суд зазначив, зокрема, що:

позивач не надав доказів на ствердження того, що земельна ділянка площею 1,8875 га, кадастровий № :02:000:0359, належить до земель оборони, а приєднана до справи довідка начальника Управління Держземагентства в Берегівському районі не є ствердженням цього;

в заяві не зазначено доказів і не надано таких під час розгляду справи щодо надання спірної земельної ділянки у постійне користування ДПС України;

прокурором не зазначено доказів на ствердження незаконного користування ОСОБА_3 спірною ділянкою та не надано таких у ході розгляду справи.

Строк для виправлення недоліків заяви був установлений судом до 14-30 к.ч. 22.07.2015.

У встановлений судом строк Берегівська міжрайонна прокуратура листом від 22.07.2015 № 74-2302вих.15 повідомила суд про виконання ухвали від 15.07.2015, виклала певні обставини, що стосуються справи, та при листі надала суду нову довідку Управління Держземагентства в Берегівському районі від 22.07.2015 № 8-702-0.2-3695/2-15 щодо розташування земельної ділянки за інженерними технічними спорудами ДПС України, копію постанови Закарпатського облвиконкому від 05.11.1946 «Про введення 2-кілометрової прикордонної смуги та передачу у відання Прикордонних Військ земель, що прилягають до кордону в межах Закарпатської області УРСР», а також Довідку від 29.05.2015 з питань дотримання вимог земельного законодавства при передачі у приватну власність земельних ділянок, серед яких і спірна ділянка (а.с. 45-58).

Ухвалою від 22.07.2015 Берегівський районний суд залишив позов без розгляду з підстав, передбачених ст.ст. 119, 120, ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України (а.с. 61-62). Суд виходив з того, що недоліки заяви не були виправлені, бо:

прокурор не надав доказів щодо передачі спірної земельної ділянки у постійне користування ДПС України, оскільки надані довідка Управління Держземагентства в Берегівському районі від 22.07.2015 і постанова Закарпатського облвиконкому від 05.11.1946 такими не є;

доказів незаконного користування ОСОБА_2 спірною земельною ділянкою не надано;

позивач не виконав вимог ст. 120 ч. 1 ЦПК України щодо надання копій документів відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Ст. прокурор Берегівської міжрайонної прокуратури В. Міндак, діючи в інтересах держави в особі Мукачівського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) Адміністрації ДПС України, з таким вирішенням питання щодо руху справи не погодився, подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 22.07.2015, вказує на постановлення її з порушенням норм процесуального права. Посилається, зокрема, на те, що прокурор своєчасно виконав вимоги ухвали суду про усунення недоліків заяви, подав необхідні документи, докази, які вказують на правомірність пред`явлених вимог. Крім того, суд, залишаючи заяву без руху та визнаючи її неподаною через, як зазначено в ухвалах, неподання доказів, діяв усупереч вимогам цивільного процесуального закону, позаяк не вправі був саме з цієї причини ухвалювати такі процесуальні рішення. Просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора Романа М.С. і представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, суд приходить до такого.

Залишаючи ухвалою від 22.07.2015 позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що прокурор не усунув недоліки позовної заяви, вказані ухвалою суду від 15.07.2015.

За змістом положень ст.ст. 10, 11, ст. 119 ч. 2 п.п. 5, 6 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного процесу та змісту позовної заяви, саме позивач на власний розсуд обирає спосіб правового захисту, визначає підстави, предмет позову, формулює позовні вимоги. При цьому, процесуальний закон передбачає обов`язок позивача послатися на відповідні докази, проте не обов`язок додати їх до заяви. Обов`язок доказування позову, що випливає з вищевказаних норм закону, з положень ст. 60 та інших норм ЦПК України, реалізується позивачем у процесі розгляду справи з урахуванням норм ст. 10 ч.ч. 1-3, ст.ст. 27, 31, 168 ЦПК України та з урахуванням виконання судом положень ст. 10 ч. 4, ст. 160 ч. 2, а за необхідності також ст. 130 ч. 1, ч. 6 п.п. 1, 3, 4, 5, 8 цього Кодексу.

У разі невідповідності заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України суддя постановляє ухвалу про залишення її без руху із вказівкою на конкретні підстави для цього та на строк, у який повинні бути виправлені недоліки заяви, а якщо у встановлений строк недоліки не будуть виправлені, суддя ухвалою повертає заяву позивачеві (ст. 121 ч.ч. 1, 2, 4 ЦПК України). Як випливає з матеріалів справи, суддя ухвалою від 30.06.2015 відкрив провадження в справі та призначив її до судового розгляду без проведення попереднього судового засідання, тож не вбачав необхідності з`ясування питання про докази, якими, зокрема, позивач обґрунтовує свої вимоги, не вбачав недоліків, які б слугували підставами для залишення заяви без руху (ст. 122 ч. 1, ч. 5 п. 4 ЦПК України).

Водночас суд, за наявності для того підстав, не позбавлений права і на стадії судового розгляду справи вирішувати питання про відповідність заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України та про виправлення її недоліків із застосуванням наслідків, якщо такі не будуть виправлені, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Утім, беручи до уваги, що подання доказів можливе і на наступних після відкриття провадження в справі стадіях цивільного процесу, суд, відкривши провадження та не реалізувавши повноваження, передбачені ст. 122 ч. 1, ч. 5 п. 4, ст. 130 ЦПК України, не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Прокурор зазначив у позовній заяві зміст вимог, виклав обставини, якими їх обґрунтовує, зазначив докази та додав такі, які вважав потрібними для розгляду спору. На виконання вимог ухвали суду від 15.07.2015 прокурор своєчасно подав заяву про усунення недоліків, на які було вказано судом, разом із доказами на підтвердження своїх доводів. Тобто, позивач вчинив дії для виправлення недоліків заяви у тих межах, що були можливі.

Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених вимог, відсутність доказів може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову, а не для не для залишення позовної заяви без руху та визнання її неподаною чи залишення без розгляду на підставі ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України. Понад те, суд в ухвалі від 22.07.2015 про залишення позову без розгляду фактично вдався до оцінки доказів, що допустимо лише на стадії розгляду справи по суті.

Відтак, на підставі ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, відсутності підстав для залишення позову без розгляду заслуговують на увагу, слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п. 4, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури В. Міндака в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити, ухвалу Берегівського районного суду від 22 липня 2015 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді