Провадження №2/522/6738/15
УХВАЛА

29 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Ільченко Н.А.

при секретарі: Довгнань Ж.А.

розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 438 481,87 грн., з яких: 410 913,27 грн. сума основного боргу, 36358,60 грн. 3% річних. Мотивуючи свої позовні тим, що 15.02.2012 року відповідач взяв у нього в борг грошову суму у розмірі 19 000 доларів США, та зобовязався поверну борг до 30.05.2012 року, але до теперішнього часу відповідач так і не повернув йому борг.

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу рухоме та нерухоме майно, що знаходиться у нього або в інших осіб, витребувавши відомості про це майно з ОСОБА_3 України в Одеській області, податкової інспекції району, управління земельних ресурсів, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міської ради, а також встановити обовязок відповідним кордонним службам не оформляти виїзд відповідачу за межі м.Одеси до інших країн.

В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що відповідач уникає з ним зустрічі, у добровільному порядку віддавати борг не бажає, має можливості виїзду за межі міста, країни, а також, що борг є значним, та що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву позивача, суд враховує, що згідно ч.1 ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України способами забезпечення судом доказів, зокрема, є витребування доказів.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, враховуючи те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим виконання можливого рішення суду, та, що вимоги є співмірними із заявленими позовними вимогами, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги позивача стосовно застосування заходів забезпечення позовних вимог до розгляду справи по суті, а саме: в частині накладення арешту на належне відповідачу рухоме та нерухоме майно, що знаходиться у нього або в інших осіб, та задовольнити частково заяву позивача про витребування доказів, а саме в частині витребування відомостей з УДАІ ГУМВС України в Одеській області та реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції щодо майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2

Стосовно встановлення обовязку відповідним кордонним службам не оформляти виїзд відповідачу за межі м.Одеси до інших країн суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань. Тобто, умовою тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення його від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Оскільки судом не ухвалене рішення у даній справі, а тому у суду відсутні підстави щодо забезпечення позову даним способом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137,151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та витребуванна доказів задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2.

Витребувати з УДАІ ГУМВС України в Одеській області відомості щодо рухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Витребувати з відомості щодо рухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Витребувати з Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції відомості щодо нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копію ухвали суду для виконання направитидо Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (м.Одеса, вул..Старицького, 10-а) та УДАІ ГУМВС України в Одеській області (м.Одеса, вул.. Ак.Корольова, 5).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.3, 4, 5, 6 ст.137 ЦПК України, докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Суд може також уповноважити заінтересовану особу, яка бере участь у справі, одержати доказ для представлення його суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обовязку подати суду докази.

Суддя Н.А. Ільченко

29.07.2015