справа № 165/3121/14-ц
провадження №2/165/75/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі Харук Ю.І.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3,

представника відповідача-позивача ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Вимоги обґрунтовує тим, що з 25 серпня 1984 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 Рішенням Нововолинського міського суду від 01.07.2014 року шлюб між сторонами розірваний. За час шлюбу ними були придбані речі, які просить розділити між сторонами відповідно до вимог уточненої позовної заяви від 11.08.2015 року, виділивши їйу приватну власність диван вартістю 500 (пятсот) грн., два мякі крісла, вартістю кожного по 250 (двісті пятдесят) грн., меблеву стінку для вітальні, вартістю 2000 (дві тисячі) грн., тумбочку під телевізор, вартістю 500 (пятсот) грн., журнальний столик, вартістю 100 (сто) грн., два односпальні ліжка загальною вартістю 600 (шістсот) грн., телевізор марки «Грюндік», вартістю 600 (шістсот) грн. Відповідачцу ОСОБА_3 у приватну власність просить виділити пральну машину «Міллі», вартістю 1500 (одна тисяча пятсот) грн.,спальний гарнітур «Іванна», вартістю 3000 (три тисячі) грн., кухонні меблі, вартістю 900 (девятсот) грн., музичний центр «Панасонік», вартістю 500 (пятсот) грн., килим, вартістю 100 (сто) грн., гараж №300 в районі шахти №4 «Нововолинська», вартістю 22000 (двадцять дві тисячі) грн., стягнувши з відповідача в користь позивача 11000 (одинадцять тисяч) грн. компенсації ? частини вартості виділеного йому у особисту власність гаража.

Крім того зазначає, що за час шлюбу до моменту припинення ведення спільного господарства в період з 2000 року по травень місяць 2014 року на рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк», відкритих на імя ОСОБА_3 були розміщені кошти в сумі 240376,38 грн., що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 120188 (сто двадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 19 копійок, що становлять ? частину спільних коштів подружжя, які знаходились станом на травень 2014 року на депозитних рахунках №2630 **** **** 9195 та № 2635 **** **** 8041 та картковому рахунку №5168 **** **** 9789, відкритих на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», та були наявні на момент припинення сторонами спільного ведення господарства.

03 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся з до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. В позові в редакції від 11.08.2015 року просить виділити йому пральну машину «Міллі», а відповідачу по зустрічному позову два односпальні ліжка, вартістю 600 грн. і телевізор «Грюндік».

Ухвалою Нововолинського міського суду від 03.02.2015 року об?єднано в одне провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя з зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 змінені позовні вимоги підтримали, просять виділити у приватну власність ОСОБА_1 диван вартістю 500 (пятсот) грн., два мякі крісла, вартістю кожного по 250 (двісті пятдесят) грн., меблеву стінку для вітальні, вартістю 2000 (дві тисячі) грн.., тумбочку під телевізор, вартістю 500 (пятсот) грн., журнальний столик, вартістю 100 (сто) грн., два односпальні ліжка загальною вартістю 600 (шістсот) грн., телевізор марки «Грюндік», вартістю 600 (шістсот) грн., та відповідачцу ОСОБА_3 у приватну власність пральну машину «Міллі», вартістю 1500 (одна тисяча пятсот) грн.,спальний гарнітур «Іванна», вартістю 3000 (три тисячі) грн., кухонні меблі, вартістю 900 (девятсот) грн., музичний центр «Панасонік», вартістю 500 (пятсот) грн.., килим, вартістю 100 (сто) грн., гараж №300 в районі шахти №4 «Нововолинська», вартістю 22000 (двадцять дві тисячі) грн., стягнувши з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 11000 грн. компенсації ? частини вартості виділеного йому у власність гаража, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 120188 грн. 19 копійок, що становлять ? частину спільних коштів подружжя, які знаходились на депозитних рахунках №2630 **** **** 9195 та № 2635 **** **** 8041 та картковому рахунку №5168 **** **** 9789, на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», та були наявні на момент припинення сторонами спільного ведення господарства. Зустрічний позов ОСОБА_3 в редакції від 11.08.20015 року визнає повністю.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 первісні позовні визнали частково, заперечивши поділ коштів в сумі 240376,38 грн., що знаходились на банківських рахунках, відкритих на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» станом на травень 2014 року. Свої заперечення в цій частині мотивують тим, що із вказаних коштів - 5000 доларів США ОСОБА_3 в січні 2015 року витратив в інтересах сімї для повернення коштів, які він отримував як позику у рідного брата для придбання квартири синові сторін у місті Києві. Також зазначає, що на рахунках, які просить поділити ОСОБА_1, є його особисті кошти, які не підлягають поділу і становлять суму 56460,00 грн., що отримані ним в лютому місяці 2011 року на відшкодування шкоди, в звязку із встановленням стійкої втрати працездатності, які він перевів у долари США та в червні 2011 року розмістив на валютний депозит. В той час він не заперечив, що на момент припинення ведення спільного господарства сторонами, на депозитних рахунках на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк» були наявні кошти в загальній сумі 240376,38 грн. станом на травень 2014 року.

Щодо поділу іншого спільного рухомого майна а також гаража, який погодили виділити йому зі сплатою компенсації на користь ОСОБА_1, то визнає вимоги останньої викладені в уточненій заяві.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, письмові докази, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та перевірено доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 25.08.1984 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01.07.2014 року (а.с.4).

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради № 189 від 13.06.2002 року (а.с.6) ОСОБА_3 надано в тимчасове довгострокове користування земельну ділянку в районі шахти №4, на якій збудовано гараж, що підтверджується копією будівельного паспорту на забудову земельної ділянки (а.с.77-80).

Відповідно до висновку Приватного підприємства «Брусилів-сервіс» про вартість майна, ринкова вартість гаража №300 площею 19 кв.м, який розташований за адресою: район шахти №4 м. Нововолинськ Волинської області становить 22000 грн.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя закріплено ст.69 СК України. При цьому, відповідно до ч.1 ст.70 у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як установлено в ході судового розгляду справи та визнано сторонами, ними за час шлюбу набуто наступне майно: диван вартістю 500 грн., два мякі крісла, вартістю кожного по 250 грн., меблеву стінку для вітальні, вартістю 2000 грн., тумбочку під телевізор, вартістю 500 грн., журнальний столик, вартістю 100 грн., два односпальні ліжка загальною вартістю 600 грн., телевізор марки «Грюндік», вартістю 600 грн., пральну машину «Міллі», вартістю 1500 грн.,спальний гарнітур «Іванна», вартістю 3000 грн., кухонні меблі, вартістю 900 грн., музичний центр «Панасонік», вартістю 500 грн., килим, вартістю 100 грн., гараж №300 в районі шахти №4 «Нововолинська», вартістю 22000 грн.

Сторони та їх представники у ході судового розгляду дійшли згоди щодо вартості та варіанту розподілу вище переліченого майна наступним чином: ОСОБА_1 виділити у власність диван вартістю 500 грн., два мякі крісла, вартістю кожного по 250 грн., меблеву стінку для вітальні, вартістю 2000 грн., тумбочку під телевізор, вартістю 500 грн., журнальний столик, вартістю 100 грн., два односпальні ліжка загальною вартістю 600 грн., телевізор марки «Грюндік», вартістю 600 грн., та відповідачу-позивачу ОСОБА_3 виділити у приватну власність пральну машину «Міллі», вартістю 1500 грн.,спальний гарнітур «Іванна», вартістю 3000 грн., кухонні меблі, вартістю 900 грн., музичний центр «Панасонік», вартістю 500 грн.., килим, вартістю 100 грн., гараж №300 в районі шахти №4 «Нововолинська», вартістю 22000 грн., зі сплатою ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 11000 грн. компенсації ? частини вартості виділеного йому у власність гаража.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦКможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

З матеріалів справи суд встановив, що в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі, спільні кошти подружжя в сумі 240376,38 грн., були розміщені на банківських рахунках і станом на травень 2014 року знаходились на депозитних рахунках №2630 **** **** 9195 та № 2635 **** **** 8041 та картковому рахунку №5168 **** **** 9789, відкритих на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», та були наявні на момент припинення сторонами спільного ведення господарства, тобто станом на травень 2014 року, що підтверджено виписками щодо руху грошових коштів на рахунках відкритим на імя ОСОБА_3 за період з 25.08.1984 року (а.с.92-145).

Таким чином, в силу ст.ст.69, 70 СК України, поділу підлягає набута під час шлюбу вищевказана сума вкладу, а тому вимога позивача-відповідача ОСОБА_1 щодо розподілу грошових коштів підлягає до задоволення. Тому суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 120188 (сто двадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн.. 19 копійок, що становлять ? частину спільних коштів подружжя, які знаходились на депозитних рахунках №2630 **** **** 9195 та № 2635 **** **** 8041 та картковому рахунку №5168 **** **** 9789, на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», та були наявні на момент припинення сторонами спільного ведення господарства.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ч.2 ст.59 ЦК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначав, що на депозитних рахунках №2630 **** **** 9195 та № 2635 **** **** 8041 та картковому рахунку №5168 **** **** 9789, на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», знаходились його особисті кошти, зокрема виплати повязані з стійкою втратою працездатності, які не підлягають поділу, оскільки є його особистим майном. Крім того вказував, що в січні 2015 року розпорядився спільними коштами в сумі 5000 доларів США, використавши їх в інтересах сімї, повернувши позику рідному братові, яку отримував для придбання квартири синові.

На підтвердження вказаних обставин покликається на показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Як зазначено у ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, обов'язковою умовою договору позики є укладення його саме в письмовій формі, на підтвердження укладення вказаного договору має бути представлена розписка. Відповідачем по первісному позову, позивачем по зустрічному позову ОСОБА_3 розписки на підтвердження укладення договору позики суду не надано, а показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 не є неналежним та допустимим доказом укладення між ними договору позики, в розумінні ст.ст.1046, 1047 ЦК України і тому не можуть бути взяті до уваги судом при вирішенні спору.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3І, не надано суду належних доказів на підтвердження розташування ним на депозитних рахунках на його імя коштів, належних йому у відшкодування шкоди в звязку із стійкою втратою працездатності.

Підтвердивши довідкою виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті Нововолинську від 12.08.2015 року № 1199, отримання в лютому місяці 2011 року одноразової суми страхової виплати в розмірі 56460 грн., відповідач за первісним позовом ОСОБА_3, на підтвердження своїх пояснень, не надав суду належних доказів конвертації вказаних коштів в червні 2011 року у валюту долар США чи розміщення їх на рахунках, відкритих у національній валюті України гривня, на його імя в ПАТ КБ «Приватбанк», на які, як на спільні кошти подружжя, заявляє своє право ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для визнання частини спірних коштів в сумі 56460 грн. особистим майном ОСОБА_3, що не підлягає поділу, як і не може взяти до уваги твердження відповідача за первісним позовом щодо використання ним частини спільних коштів в інтересах сімї.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 1606 гривень 48 копійок сплаченого судового збору, з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 243 грн. 60 копійок сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,-

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 у приватну власність диван вартістю 500 (пятсот) грн., два мякі крісла, вартістю кожного по 250 (двісті пятдесят) грн., меблеву стінку для вітальні, вартістю 2000 (дві тисячі) грн., тумбочку під телевізор, вартістю 500 (пятсот) грн., журнальний столик, вартістю 100 (сто) грн., два односпальні ліжка загальною вартістю 600 (шістсот) грн., телевізор марки «Грюндік», вартістю 600 (шістсот) грн.

Виділити ОСОБА_3 у приватну власність пральну машину «Міллі», вартістю 1500 (одна тисяча пятсот) грн.,спальний гарнітур «Іванна», вартістю 3000 (три тисячі) грн., кухонні меблі, вартістю 900 (девятсот) грн., музичний центр «Панасонік», вартістю 500 (пятсот) грн.., килим, вартістю 100 (сто) грн., гараж №300 в районі шахти №4 «Нововолинська», вартістю 22000 (двадцять дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11000 (одинадцять тисяч) грн. компенсації ? частини вартості виділеного йому у власність гаража, та 120188 (сто двадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн.. 19 копійок, що становлять ? частину спільних коштів подружжя, які знаходились на депозитних рахунках №2630 **** **** 9195 та № 2635 **** **** 8041 та картковому рахунку №5168 **** **** 9789, на імя ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», та були наявні на момент припинення сторонами спільного ведення господарства.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1606 (одну тисячу шістсот шість) гривень 48 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок три) грн. 60 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук