Справа № 521/430/14-ц
Провадження № 2/521/1905/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

при секретарі Варналій К.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «ТІДІСІ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «ТІДІСІ Україна» з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги позивач, з урахуванням уточнених, обґрунтував наступним.

23 жовтня 2014 року, близько 18-40 години, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_1, рухався по Ленінградському шосе у м. Одесі, та, у порушення вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожніх обставин, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Форд», державний номер НОМЕР_2, що належить Позивачеві.

Даним транспортним засобом керував співробітник Позивача, ОСОБА_3

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено штраф у розмірі 374 гривні. Власником автомобіля марки «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2.

При зіткненні, автомобіль Позивача отримав значні технічні ушкодження.

Згідно з рахунком на оплату - НОМЕР_3 від 28.11.2014р., виданого ТОВ «Віннер-Одеса», що є офіційним дилером автомобілів марки «Форд», вартість запасних частин та послуг з ремонту автомобіля становить 40 339,80 гривень.

Вподальшому, представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що в матеріалах справи №521/430/15-ц міститься нотаріально посвідчена довіреність від 22.02.2012 р., видана Відповідачеві ОСОБА_1, ОСОБА_2, як власником автомобіля ВАЗ 21053, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, у тому числі, з правом розпорядження зазначеним транспортним засобом.

Оскільки, ОСОБА_2 помер, що підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро, то представництво за вищезазначеною довіреністю припиняється, відповідно до п.6 ст.248 ЦК України, у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Таким чином, на думку відповідача, відповідно до вимог ст.248 ЦК України, вищезазначена довіреність втратила свою чинність зі смертю ОСОБА_2 та, оскільки автомобіль перебував у Відповідача, а також, враховуючи те, що автомобіль був повністю викуплений Відповідачем у ОСОБА_2, то і відповідальність за матеріальні збитки, нанесені Позивачеві покладаються саме на Відповідача ОСОБА_1 При цьому, заявником було надано заяву про виключення з кола відповідачів ОСОБА_2, яка була задоволена.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіДіСі Україна» грошові кошти у сумі 40 339,80 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати у сумі 403,40 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та справу розглянути у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Так, судом до розгляду справа призначалась 6 разів.

Позов, уточнений позов, відповідач ОСОБА_1 отримав - 07.04.2015 року та 15.04.2015 року (а.с.39, 46, 49, 51).

29.07.2015 року у судове засідання відповідач та його представик не прибули. Представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з похоронами працівника Апеляційного суду (а.с.55).

У зв'язку з зазначеною заявою, розгляд справи судом було перенесено на 25.08.2015 року.

Про явку до суду відповідачу було направлено повістки, які він отримав - 17.08.2015 року.(а.с.75, 76).

Проте, в судове засідання ні відповідач, ні його представник не прибули. Також, відповідач та його представник своєчасно до суду не надали своїх заперечень, хоча судом надавався достатній час відповідачу для надання до суду всіх доказів по справі, але своїми правами відповідач не скористався.

Оскільки, законодавцем передбачено розумні строки розгляду справи, тому суд вирішив справу за наявності тих документів, які були долучені до матеріалів справи, та, у відповідності до п. 4 ст. 169 ЦПК України, постановив заочне рішення по справі.

24 вересня 2015 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 521/430/15-ц за позовом ТОВ «ТІДІСІ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 24 вересня 2015 року, було прийнято до свого провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «ТІДІСІ Україна» до ОСОБА_1 та призначено судове засідання на 30 жовтня 2015 року.

В зазначений день, відповідач не надав до суду доказів на підтвердження своєї заяви.

У звязку з вказаним, судом було відкладено розгляд заяви відповідача на 03.11.2015 року.

03 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_1 також не надав до суду доказів на підтвердження своєї заяви.

Проте, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 та його представник не були присутні в судових засіданнях, хоча про явку до суду судом, відповідач повідомлявся, але, суд, з урахуванням наведеного, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «ТІДІСІ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнив та заочне рішення суду від 25 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ТОВ «ТІДІСІ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, скасував і призначив справу до розгляду в загальному порядку на 26 листопада 2015 року.

Про явку до суду на 26 листопада 2015 рокузаявника ОСОБА_1 було повідомлено своєчасно.

Проте, заперечень ні його представником, ні відповідачем до суду так і не було надано.

Доказів, які б підтверджували сплату боргу відповідачем позивачу, також до суду не було надано.

Виходячи з викладеного, оскільки відповідач повідомлявся своєчасно про слухання справи та розгляд справи неодноразово відкладався, що свідчить про те, що у відповідача та його представника було більш ніж достатньо часу підготуватись до судового засідання, але ні відповідач, ні його представник, не надали своїх заперечень по справі, також після подання заяви про перегляд заочного рішення, суд тричі призначав до розгляду справу, але ні заперечень, ні доказів на підтвердження тих заперечень ні відповідачем? ні його представником, до суду надано не було.

У звязку з викладеним, суд, оцінивши доводи сторін, встановивши обставини, якими обґрунтовуються доводи, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року, близько 18 год..40 хв. у м. Одесі по Ленінградському шосе, трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «ВАЗ 21053», державний номер 380-20ОЕ, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Форд», державний номер НОМЕР_2, що належить Позивачеві, під керуванням ОСОБА_3

Зазначене підтверджується Довідкою ІДПС, протоколом про адміністративне правопорушення, схемою до протоколу. (а.с.6, 10-12).

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 24.11.2014р. про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, визнано винним у скоєнні ДТП - ОСОБА_1 та накладено на нього штраф у сумі -- 374 грн. (а.с.7).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За частиною 4 ст. 61 ЦПК України, постанова у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля марки «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2. Проте, останній надав 22.02.2012 року довіреність ОСОБА_1, на розпорядження вказаною автомашиною з правом продажу та передав йому автомобіль.(а.с. 78).

ОСОБА_2 помер, що підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро(а.с.31), але відповідач в судовому засіданні не заперечував, що автомобіль ним був повністю викуплений у ОСОБА_2,

Статтею 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу

Відповідно до ст. 17 цього Закону від 01.07.2004р., страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Внутрішні договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік.

Відповідно до п.20-1.1.ст.21 вказаного Закону, у разі зміни власника забезпеченого транспортного засоб,у договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії..

Згідно п.33.1.ст.33 цього Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

33.1.4.невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно ст.36 ч.1 цього Закону, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Проте, зазначеного рішення до суду не було надано.

Більш того, відповідачем до суду надано Поліс № АІ/4530554, відповідно до якого відповідачем ОСОБА_1 було застраховано автомобіль ВАЗ 21053 №380-20 ОЕ лише 06.11.2014 року, тобто після дати скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, на час скоєння ДТП, автомобіль ВАЗ 21053 №380-20 ОЕ, яким управляв відповідач ОСОБА_1, не був застрахований.

Отже, відповідачем було порушено вимоги Закону відносно обовязкової наявності поліса цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та такий поліс не був своєчасно оформлений Відповідачем на своє імя та не був наданий водію Позивача, на його вимогу при вчиненні ДТП.

Доказів на спростування зазначеного, відповідачем до суду не було надано.

Оскільки, страховий поліс Відповідачем наданий не був, позивач ремонтував автомобіль у офіційного дилера Форд в Україні - ТОВ «Віннер-Одеса», так як згідно додатку №1 до договору поставки №АдА-00003/296 від 23.10.2013р., укладеного між ТОВ «ТіДіСі Україна» та ТОВ «ВіДі Край Моторз», автомобіль перебував на гарантії та мав в обовязковому порядку ремонтуватися саме у офіційного Дилера (п.8.3., 8.11.,8.16., 8.16.7. додатку №1-договір з додатком додається). Підтвердженням того, що ТОВ «Віннер Одеса», є офіційним дилером ТОВ «ВіДі Край Моторз», є роздруківка з офіційного сайту ТОВ «Віннер Одеса». (а.с.63)

Позивач звернувся до належної особи, що має право складати акти дефектовки та ремонтувати автомобіль, щодо зазначення пошкоджень. Згідно з ОСОБА_3 виконаних робіт №ЗН-43365 від 05.01.2015р. та №ЗН-42887 від 09.01.2015р., складеними ТОВ «Віннер-Одеса», сума збитків, заподіяних Позивачеві винними діями Відповідача складає 26 805,00 грн. (а.с. 41-44)

Вартість запасних частин та робіт, що ще є не оплаченою, згідно рахунку на оплату № від 28.11.2014 року, виданого ТОВ «Віннер-Одеса» складає 13 534,80 грн. Загалом сума збитків, що підлягають відшкодуванню Відповідачем Позивачеві складає 40 339,80 гривень (26 805,00 грн.+ 13 534,80 грн. = 40 339,80 грн.).(а.с.6).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням, або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, якщо власник передає транспортний засіб іншій особі в технічне управління, без належного правового оформлення, то суб'єктом відповідальності є власник транспортного засобу. Якщо ж особа керувала транспортним засобом по довіреності, то на неї покладається обов'язок відшкодувати завдану шкоду, а не на власника.

Також відповідач в судовому засіданні підтвердив, що автомобіль ним був повністю викуплений у ОСОБА_2

Проте, відповідачем ОСОБА_1 не надано до суду доказів, що він добровільно виплатив позивачу суму, згідно визначеного розміру завданої майнової шкоди.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. .

Відповідно до ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази та вищевказані норми цивільного законодавства дозволяють задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. 15, 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ТОВ «ТІДІСІ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_5, паспорт серії КЕ 744741, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіДіСі Україна», код ЄДРПОУ - 33780248, грошові кошти у сумі 40 339,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_5, паспорт серії КЕ 744741, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіДіСі Україна», код ЄДРПОУ - 33780248, витрати по сплаті судового збору, у розмірі 403,40 грн.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції, апеляційної скарги, протягом десяти днів, з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.В.Мирончук