Справа № 377/269/14-ц Головуючий у І інстанції Орел А. С.
Провадження № 22-ц/780/6453/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 24.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Касьяненко Л.І., Савченка С.І.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

встановила:

У лютому 2014 року ПАТ "Родовід Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогою стягнути з них в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору на загальну суму 433182,48 грн.

В обґрунтування позову банк посилався на те, що 14 липня 2008 року уклав з ОСОБА_2 кредитний договір № 51/ АА-0000.08.2 та відкрив йому кредитну лінію на суму 60800 грн. терміном по 14 липня 2013 року включно, надавши кредит готівкою на вказану суму, в забезпечення виконання якого уклав з ОСОБА_3 договір поруки. Позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, має заборгованість на загальну суму 433182,48 грн. станом на 12 вересня 2013 року.

18 липня 2014 року позивач подав уточнену позовну заяву, у якій просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість на загальну суму 556725,77 грн. станом на 28 лютого 2014 року, яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом - 30450,73 грн.; суми простроченої заборгованості по процентах - 14689,29 грн.; загальної суми трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 2615,40 грн.; суми інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом - 1037,05 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 51/АА-00003.08.2 від 14 липня 2008 року на загальну суму 91645 гривень 20 копійок, судові витрати на суму 601 гривня 82 копійки, всього 92247 гривень 2 копійки.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд безпідставно зменшив розмір пені, оскільки відповідач не подавав заяву такого змісту, лише просив застосувати строки позовної давності. Також в апеляційній скарзі вказано, що суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що банк пропустив трирічний загальний строк позовної давності в частині вимог за період з 11 по 28 лютого 2011 року, на думку позивача, строк позовної давності банк не пропустив взагалі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2008 року ВАТ "Родовід Банк", яке змінило свою назву на ПАТ "Родовід Банк" і ОСОБА_2 уклали кредитний договір, згідно з яким банк відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 60800,00 грн. терміном по 14 липня 2013 року включно зі сплатою 19% в річних, а ОСОБА_2 зобов»язується щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 1013,00 грн. та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Судом також встановлено, що позичальник почав допускати прострочення щомісячних платежів по кредиту та процентах, починаючи з 13.01.2009 року, у зв'язку з чим на прострочені суми платежів банком нараховувалась пеня за ставкою 1,60% протягом періодів прострочення, три проценти річних та інфляційні втрати від суми прострочених платежів (а.с.25-30, 87-91).

Станом на 12 вересня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складала 433182,48 грн., а станом на 28 лютого 2014 року - 556725,77 грн.

Як видно з виписок по особових рахунках ОСОБА_2 за період з 14.07.2008 р. по 12.09.2013 р. та з 14.07.2008 р. по 28.02.2014 р., останній платіж на виконання грошових зобов'язань за кредитним договором було зроблено 12.01.2011 р. на суму 3000,00 грн., з якої 1037,75 грн. банком було зараховано на погашення прострочених процентів, а 1962,25 грн. зараховано на погашення простроченого кредиту (а.с.67-81, 92-106).

Ці обставини підтверджені матеріалами справи та не оспорюються сторонами по справі.

Оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем зобов»язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення кредитних коштів, процентів за користування ними та пені.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості позивач звернувся 28 лютого 2014 року, пропустивши трирічний строк загальної позовної давності в частині вимоги про стягнення заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції за період з 11 по 28 лютого 2011 року. При цьому суд врахував заяву відповідача про застосування позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів оскільки вони відповідають

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, коли у кредитора виникло право на звернення до суду по кожному черговому платежу і дійшов правильного висновку що за період з 11 по 28 лютого 2011 року позивач прострочив трирічний строк позовної давності по стягненню усіх чергових щомісячних платежі, враховуючи, що оскільки виконання договору здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його.

Доводи апеляційної скарги, про відсутність в матеріалах справи заяви відповідача про застосування строків позовної давності і як наслідок безпідставне застосування її судом, спростовуються заявою ОСОБА_2 від 07 липня 2014 року (а.с.64).

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зменшення розміру пені через значне перевищення суми неустойки (пені) суму збитків та повернення відповідачем позивачеві майже половини отриманого кредиту, сплату процентів за користування повернутою сумою кредиту, що є істотними обсатвинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

Суд першої інстанції, не врахував вказані положення, резолютивна частина рішення не відповідає вимогам до судових рішень у грошових зобов'язаннях, оскільки судом у резолютивній частині рішення не визначено з чого та яких сум складається стягнута з відповідача на користь позивача заборгованість, тобто не вказані складові кредитної заборгованості.

Відтак, рішення необхідно змінити, резолютивну частину рішення слід викласти в іншій редакції, з зазначенням складових частин кредитної заборгованості, а саме: з суми заборгованості по кредиту - 46645 гривень 20 копійок, з яких сума простроченої заборгованості по кредиту - 29437 гривень 40 копійок, заборгованість по процентах за користуванням кредитом -14186 гривень 67 копійок, сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту-1682 гривень 11 копійок, сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по процентах - 802 гривні 54 копійки, сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості по кредиту - 362 гривні 48 копійок, сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості по процентах - 174 гривні та суми та суми пені в розмірі 45000 гривень.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про задоволення позову, тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування, однак вважає за необхідне змінити рішення, виклавши резолютивну частину в іншій редакції, яка містить детальний розрахунок грошових сум, що підлягають стягненню .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 вересня 2015 рокузмінити виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, інд. код НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (вул. Північно-Сирецька, 1-3, м. Київ, к/р1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321712, Код ) заборгованість за кредитним договором № 51/АА-00003.08.2 від 14 липня 2008 року в сумі 91645 гривень 20 копійок, яка складається з суми заборгованості по кредиту - 46645 гривень 20 копійок, з яких сума простроченої заборгованості по кредиту - 29437 гривень 40 копійок, заборгованість по процентах за користуванням кредитом -14186 гривень 67 копійок, сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту-1682 гривень 11 копійок, сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по процентах - 802 гривні 54 копійки, сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості по кредиту - 362 гривні 48 копійок, сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості по процентах - 174 гривні та суми та суми пені в розмірі 45000 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судові витрати на суму 601 гривня 82 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді