АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/1491/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10315/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції:Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
11 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Шахової О.В., Усика Г.І. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Требіна ІгоряАндрійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, від імені якого діє законний представник ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 28.07.2006 року в сумі 2 593 659 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі спірної квартири та стягнути судовий збір. Посилається на те, що 28.07.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 40 000 дол. США, строком до 27 липня 2026 року, зі сплатою 12% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.07.2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.07.2006р. між Банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, відповідно до п.1 якого предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.08.2011 року з позичальника та поручителя стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 28.07.2006 року в сумі 1 037 481,76 грн. в солідарному порядку. Зазначене рішення набрало законної сили, але на даний час воно не виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Требін Ігор Андрійович просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи і дослідження доказів. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в період дії Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_4 отримав кредит в іноземній валюті під іпотеку житла, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м.. Разом з тим судом не встановлено, чи має ОСОБА_4 інше нерухоме житлове майно у власності (відповідне клопотання заявлялося представником позивача в суді першої інстанції). Також судом не враховано, що звернення стягнення на майно та виселення з житлових приміщень не є тотожними поняттями, і наявність мораторію на звернення стягнення на майно не є підставою для застосування цього мораторію і до виселення.

В судове засідання відповідачі не з'явилися повторно, про час і місце судових засідань повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Бондар О.О., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 06-06-И/30, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 40 000 дол. США строком до 27 липня 2026 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних (т.1 а.с.12-16).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 28 липня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 22,70 кв.м, житловою площею 12,50 кв.м (т.1 а.с.20-24).

За умовами п.8.4.6. іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

Пунктом 8.4.8 іпотечного договору визначено право Банку достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобов'язання, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року з ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 039 301,76 грн., рішення набрало законної сили, проте виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена (т.1 а.с.25-27).

Судом встановлено та підтверджується наданим розрахунком, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_4 виникла заборгованість, яка станом на 12.12.2014 року складає 2 593 659 грн. (т.1 а.с.35-44).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами повністю підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірна квартира є єдиним житлом відповідачів, в якому вони постійно проживають.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банкабо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК Української РСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинокчи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», від 03 червня 2014 року, згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

За змістом ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Відтак мораторій, установлений Законом України «Про мораторій, на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року №6-57цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 отримав кредит в іноземній валюті під іпотеку житла, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м, а також те, що його непогашена заборгованість перед Банком складає 2 593 659 грн., колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому слід зазначити, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 739,20 грн.(243,60 грн. + 252,00грн. + 243,60 грн.).

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Требіна Ігоря Андрійовича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № 06-06-И/30 від 28.07.2006 року в сумі 2 593 659 грн., (два мільйони п'ятсот дев'яносто три тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять гривень) 65 коп. (з них: сума строкової заборгованості за кредитом - 35 287,93 дол. США (за курсом НБУ 15,7107 грн./1 дол.) - 554 398,08 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 3 989,64 дол. США (за курсом НБУ 15,7107 грн./1 дол.) - 62 680,04 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками - 549,89 дол. США (за курсом НБУ 15,7107 грн./1дол.) - 8 639,16 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 31 095,85 дол. США (за курсом НБУ 15,7107 грн./1 дол.) - 488 537,57 грн.; сума простроченої заборгованості за комісіями - 22 644, 20 грн.; пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту - 158 822, 72 гривень; пеня, нарахована на суму прострочених відсотків - 1 224 313, 53 грн.; пеня, нарахована на суму простроченої комісійної винагороди - 73 624, 35 грн.) звернути стягнення на предмет

іпотеки, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 22, 70 кв.м, житловою площею - 12, 50 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1) шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Виселити з квартири АДРЕСА_1 осіб, які там зареєстровані та проживають, а саме:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, законним представником якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в розмірі 739,20 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-