Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1710/15-ц

28 грудня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в cкладі головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: Боєчко О.Р.

з участю позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу да договором позики.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.06.2013р. між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно умов якого він передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3000 дол. США, а ОСОБА_3 зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 01.07.2013року.

Договір укладений у письмовій формі, що підтверджується розпискою власноручно написаною і підписаною відповідачем по справі. Дані грошові кошти відповідач зобовязувався повернути до 01.07.2013р..

У строк визначений договорами позики ОСОБА_3 грошові кошти за договорами позики йому не повернув та по даний час свої боргові зобовязання не виконав.

Станом на 27.08.2015 р. сума основного боргу по курсу НБУ України на 26.08.2015 р. за курсом 2262 грн. 341 коп. за 100 дол. США становить 67870 грн. 23 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України він має право на 3% річних, що становить 4390 грн. 00 коп. та інфляційні нарахування від простроченої суми, що становить 49350 грн. 44 коп.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов у збільшеному розмірі та просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики: 67870 грн. 23 коп. основного боргу, 4390 грн. 00 коп. - 3% річних, 49350грн.44коп. інфляційних нарахувань та 1266,70 коп. сплаченого судового збору, на загальну суму 122339грн.54коп. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення .

Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про слухання у його відсутності не поступало, про поважні причини неявки суду не повідомив. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача дослідивши письмові докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики. Згідно умов якого позивач ОСОБА_2 передав у власність відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3000 дол. США, а ОСОБА_3 зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 01.07.2013 р. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав розписку від 07.06.2013р. (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Доказів про повернення боргу матеріали справи не містять.

Виходячи із вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позивач ОСОБА_2 реалізував свої права, заявивши вимогу про виконання зобовязання.

Станом на 27.08.2015р. сума основного боргу по курсу НБУ України на 26.08.2015р. за курсом 2262грн.341коп. за 100дол. США становить 67870грн.23коп. (а.с.6)

Після 01.07.2013р. за умови невиконання позичальником свого зобовязання із повернення отриманих коштів позичальник несе тягар наслідків, передбачених ст.1050 ЦК України, у якій зазначено, що у випадку своєчасного не повернення суми позики, позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Тобто, стягнення процентів за користування чужими грошима, як гарантія прав позикодавця, у розмірі 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, має застосовуватися із дня, наступного за днем, який визначено сторонами, як строк виконання зобовязання. За вказаним договором позики, наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, застосовуються з 02.07.2013року по день ухвалення рішення про стягнення заборгованості, якщо позивач не зазначить іншого строку, за який стягуються вказані виплати та становлять 4390грн00коп.

Таким чином суд прийшов до висновку про стягнення в користь позивача: за договором позики від 07.06.2013р. 3000дол. США, що в еквіваленті на день звернення до суду становить 67870грн.23коп. основної суми боргу, а також 3% річних, що становить 4390грн 00 коп.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних витрат в сумі 49350грн.44коп., то вони задоволенню не підлягають, оскільки індекс інфляції це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті гривні, норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.

У відповідності до ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачені судові витрати по справі в сумі 1266,70грн.( 678,70грн згідно кв. № 285.118.1/47769 від 27.08.2015р., - 538,00грн . згідно кв.320.118.1/56116 від 01.09.2015р.та 50грн згідно кв. №54142253 від 27.08.2015р.

На підставі ст. ст.625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.. 3, 10, 15, 88,74,169, ч.2 197, 208, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу да договором позики задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики: 67870 грн. 23 коп. основного боргу, 4390 грн. 00 коп. - 3% річних та 1266,70 коп. сплаченого судового збору, а всього 74793 грн. 63 коп. (сімдесят чотири тисячі сімсот дев"яносто три грн. 63 коп.).

В решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 30.12.2015р.