УХВАЛА

06 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року державний виконавець Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 з вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданого боржникові, за ухилення від сплати суми заборгованості у розмірі 63192,60 гривень та невиконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 року про примусове виконання судового рішення. Заявлену вимогу державний виконавець обґрунтував тим, що боржник добровільно рішення Господарського суду Запорізької області від 14.04.2015 року у справі № 908/551/15-г (провадження № 4/5/15) не виконує. Державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого провадження встановлено, що згідно з відповіддю з ПФУ та ДФС боржник не отримує дохід. Державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно та на транспортний засіб «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1, а також 15.07.2015 року винесено постанову про розшук вищезазначеного транспортного засобу.

На теперішній час боржник рішення суду не виконує, заборгованість станом на 30.09.2015 року складає 63192,60 гривень, виконавчий збір 6319,26 гривень та витрати на проведення виконавчих дій 31,00 гривня, що разом складає 69542,86 гривень, на повідомлення державного виконавця щодо сплати заборгованості не реагує. Станом на 06.10.2015 року боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання судового наказу.

У судове засідання державний виконавець не зявилась, в заявленому поданні просила справу вирішити за її відсутності.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Із матеріалів подання вбачається, що на виконанні в Жовтневому відділі ДВС Маріупольського МУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 47914755 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 року № 908/551/15-г на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 14.04.2015 року у справі № 908/551/15-г (провадження № 4/5/15) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Маріупольської міської ради 61344,53 гривень основного боргу та 1848,07 гривень пені.

Виконавче провадження відкрито 19.06.2015 року, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону встановлено, що таке обмеження може бути застосоване, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

З наведених норм вбачається, що підставою для обмеження боржника у праві виїзду за кордон є вчинення ним дій, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду. З обєктивної сторони «ухилення від виконання зобовязань» це такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

При розгляді подання державного виконавця судом було встановлено, що боржник ухиляється від виконання ним своїх зобовязань, що підтверджується строком, протягом якого боржник на вжив заходів для погашення боргу та виконання наказу Господарського суду Запорізької області, та сумою існуючої заборгованості. Так, рішення Господарського суду Запорізької області ухвалено 14.04.2015 року, набрало чинності 25.04.2015 року, виконавче провадження відкрито 19.06.2015 року, боржникові надано строк для добровільного погашення боргу 7 днів. Таким чином боржником не було вжито жодних заходів для погашення боргу після ухвалення рішення судом та набрання ним законної сили. Вказані обставини свідчать про свідоме та навмисне ухилення боржником від виконання покладених на нього обовязків за рішенням суду.

У судовому засіданні було підтверджено також безрезультатні заходи, що були вжиті державним виконавцем для примусового виконання вказаного виконавчого документа.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, розміру заборгованості та періоду ухилення боржника від виконання рішення суду, суд вважає законним та доцільним встановити боржникові обмеження щодо права пересування за межі України до моменту виконання обовязків, покладених рішенням суду.

Одночасно з цим суд вважає, що відсутні достатні підстави для вилучення у боржника паспорту громадянина України для виїзду за кордон, оскільки державним виконавцем не представлено суду доказів існування у боржника такого паспорту та його видачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 14.04.2015 року у справі № 908/551/15-г (провадження № 4/5/15) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Маріупольської міської ради 61344,53 гривень основного боргу та 1848,07 гривень пені.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Томілін