Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов'язання видати довідку про заробітну плату,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах з ПП ОСОБА_2 з липня 2004 року до 23 квітня 2013 року на посаді касира-адміністратора та зобов'язання відповідача видати довідку про заробітну плату за цей період.

ОСОБА_1 посилалася на те, що у зазначений період вона працювала у належному відповідачу підприємстві «Шиномонтаж «5доріг» та отримувала заробітну плату у розмірі 7 % від доходів підприємства. У день звільнення отримала трудову книжку без записів про роботу. На вимогу видати довідку про заробітну плату отримала усну відмову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, розглядаючи справу, зазначав таке.

ОСОБА_2 з 01 листопада 2000 року є фізичною особою-підприємцем без створення юридичної особи з правом найму працівників. Згідно зі свідоцтвом платника єдиного податку видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 є: овочівництво, декоративне садівництво та вирощування продукції розсадників; технічне обслуговування та ремонт автомобілів, який здійснюється у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 у м. Маріуполі.

15 грудня 2008 року між ОСОБА_2, з однієї сторони, та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, з другої сторони, були укладені трудові договори на виконання обов'язків шиномонтажника у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 у м. Маріуполі, які отримують заробітну плату на підставі розрахунково-платіжних відомостей. Трудові договори зареєстровані в Маріупольському центрі зайнятості. Згідно з довідкою Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів та зборів у Донецькій області проведена перевірка ФОП ОСОБА_2 з 01 січня до 30 вересня 2013 року. За результатами перевірки порушень не встановлено.

Відповідно до договору суборенди від 03 січня 2013 року ОСОБА_2 передав вищевказане нежитлове приміщення в оренду ОСОБА_5

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 з 1984 року до 25 грудня 1992 року вона працювала буфетницею та поваром в Азовському морському пароплавстві. З 24 грудня 1996 року отримувала допомогу з безробіття. З 1999 року до 2000 року навчалася у ПТУ № 64 м. Маріуполя за спеціальністю «Перукар».

Трудовий договір у письмовій формі між сторонами не укладався, заяви про прийняття на роботу ОСОБА_1 ОСОБА_2 не писала, розпорядження або наказу про прийняття її на роботу не видавалося, графік роботи та умови оплати праці не визначалися; посади адміністратора-касира у ФОП ОСОБА_2 при здійсненні підприємницької діяльності немає.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що факт роботи позивачки у відповідача є недоведеним.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко