У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року у справі за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0931 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Суміжним землекористувачем земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_4, яка 15 квітня 2004 року придбала її та оформила право власності.

28 липня 2011 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області визнано недійсним державний акт про право власності на землю, виданий ОСОБА_4 07 вересня 2006 року Чорноморською сільською радою Очаківського району Миколаївської області на підставі рішення цієї ж ради від 10 лютого 2006 року № 11 на земельну ділянку площею 0,0939 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, скасовано державну реєстрацію державного акта.

Оскільки реєстрація державного акта відповідачки перешкоджає ОСОБА_2 відновити межі своєї земельної ділянки, просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, зобов'язати

ОСОБА_4 внести відомості до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації державного акта на право приватної власності на належну їй земельну ділянку відповідно до рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня

2011 року.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 13 березня 1997 року придбав у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1000 кв. м, що розташована за адресою:

АДРЕСА_3, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Суміжним землекористувачем земельної ділянки площею

0,1 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2, є ОСОБА_4

Оскільки невиконання рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2011 року заважає йому відновити межі його земельної ділянки та виготовити відповідну документацію із землеустрою, просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, зобов'язати ОСОБА_4 внести відомості до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації державного акта на право приватної власності на належну їй земельну ділянку.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року, у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий судовий розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовів, оскільки позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем чиняться перешкоди у відновленні ними меж земельних ділянок і що обраний позивачами спосіб захисту права відповідає змісту порушених прав відповідно до вимог ст. 16 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік