Провадження № 2/752/5341/15
02.12.2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва
у складі:головуючого - судді Сальникової Н.М.,
секретаря Захревської Н.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Анатолійовичапро визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про визнання йоготаким, що втративправо користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з тих підстав, що ОСОБА_2 тільки був зареєстрований у спірному житлі, проте ніколи не проживав у ньому, оскільки проживає зі своєю родиною п АДРЕСА_2. Відповідач участі у витратах не приймає і комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування таким приміщенням.
Представник позивача не прибув у судове засідання, завчасно надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач не прибув у судове засідання, повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду завчасно до суду не надходило.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідив матеріали справи, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінив усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст.10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, з огляду на ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Стаття 41 Конституції України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Приватна власність охороняється державою, що забезпечує його недоторканність і саме в чинність цього ніхто не може бути обмеженим у його здійсненні.
У відповідності зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.97 р., яка згідно із ст.9 Конституції України є частиною законодавства, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Правом власності, згідно ч.1 ст.316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності (на день розгляду справи) належить квартирою АДРЕСА_1. У спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується довідкою форми №3 від 15.07.2015 року.
Згідно ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки власник має право користуватись та розпоряджатись своїм майном на свій розсуд, а відповідачне набував самостійного права користування житловим приміщенням, то вимоги позивача, з огляду на положення ст.391 ЦК України, про звільнення займаного ними житлового приміщення є правомірними і підлягає задоволенню.
Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у сумі 243 грн 60к. на користь держави.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 59 - 61, 63, 88, 208, 209, 212 - 218, 224-228 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користьдержави судовий збір у сумі 243 грн 60к.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подання до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.М. Сальникова