Справа № 367/2252/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленко Д.С.,

при секретарі Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який було неодноразово змінено а саме 24.04.2011р., 25.06.2014р., 02.02.2015р., який позивач мотивує тим, що 09.11.1991 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб.

06.03.2014 року рішенням Ірпінського міського суду Київської, області шлюб між зазначеними особами розірвано. За період шлюбу, позивачка та відповідач набули у власність два автомобілі: 17.02.2012 року Iveco Turbo Daily д/н АІ 1094ЕА 2006 року випуску, та 19.09.2008 року Subaru Forester д/н НОМЕР_1 2006 року випуску. Позивачка зазначає, що за весь період їхнього подружнього життя на протязі 23 років вона не тільки працювала, але й здійснювала ведення домашнього господарства та доглядала за їх спільною дитиною ОСОБА_3, який в теперішній час є повнолітнім. Тому вважає, що зазначені транспортні засоби є їхньою спільною сумісною власністю з відповідачем, оскільки вона своєю працею не тільки сприяла в придбанні цих автомобілів, але і внесла відповідні кошти для їх придбання в період шлюбу. В червні 2012 року позивач запозичила у свого батька 70 тис. гривень для придбання автомобілю Iveco Turbo Daily. Зазначені грошові кошти вона віддала своєму батьку в грудні 2014 року, за рахунок грошових коштів які заробила сама та її син - ОСОБА_3 Доказом обставин про запозичення грошових коштів є розписка, яка додається до заяви.

Згідно довідки рахунку від 25 червня 2012 року серія ДШ 3334155, Вінницьким обласним військово-патріотичним об'єднанням її колишньому чоловіку ОСОБА_2, передано в цей день автомобіль Iveco Turbo Daily вартістю 71 569 грн. 10 коп. Таким чином з 25 червня 2012 року автомобіль Iveco Turbo Daily вартістю 71 569 грн. 10 коп., став їх спільною сумісною власністю, а та обставина, що нібито це рухоме майно в подальшому використовувалось у підприємницькій діяльності значення не має й правовий режим цього майна не змінювався.

Що стосується іншого автомобілю Subaru Forester д/н AI 5184 ВХ 2006 року випуску, він був придбаний позивачкою особисто на підставі біржової угоди від 19.09.2008 року за рахунок спільних накопичених грошових коштів позивачки та відповідача в період їхнього подружнього життя. При цьому відповідач вільно користувався цим автомобілем і продовжує ним користуватись навіть після розлучення з березня 2014 року і не допускає-позивачку до управління цим транспортним засобом та незаконно його утримує у себе.

З урахуванням того факт, що позивачці надається автомобіль вартістю Subaru Forester то різниця яка підлягає сплаті відповідачу складає 211000грн. 39 коп.,- 194081 грн. 18 коп. 16919 грн. 21 коп.

Позивачка вважає, що поділ двох автомобілів між нею та відповідачем таким чином, як вона зазначає вище є необхідним, оскільки одночасне володіння цими двома транспортними засобами обома особами неможливе, частка у їх володінні є незначною, поділити одночасно на дві частини кожний автомобіль неможливо, як і користування в такому порядку, припинення частки в кожному з автомобілів не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї та за умови, що позивачка внесе на депозитний рахунок суду різницю у вартості в розмірі 16919 гри. 21 коп., які просить перерахувати відповідачу за припинення його частки у праві власності на автомобіль Subaru Forester д/н Al 5184 ВХ 2006 року випуску. Також позивачка зазначає, що визначений нею порядок поділу автомобілів в подальшому не призведе до необхідності перереєстрації зазначених автомобілів, а відповідно і до зміни їх власників, оскільки автомобіль Subaru Forester д/н AI 5184 ВХ 2006 року випуску зареєстрований на позивача, а автомобіль Iveco Turbo Daily д/н AI 1094ЕА 2006 року випуску зареєстрований без будь яких обмежень за відповідачем.

Крім того позивач зазначає, що з 01.06.2013 року, з того часу-як відповідач припинив з нею подружні відносини, автомобіль Subaru Forester д/н AI 5184 ВХ знаходиться у незаконному користуванні відповідача на протязі 26-місяців, чим також спричиняється їй шкода. Середня місячна вартість оренди тотожного автомобілю Subaru Forester складає 6000 гривень на місяць. Тому на теперішній час у позивача є право на відшкодування, грошових коштів за користування автомобілем в розмірі 26 місяців помножити на 6000 грн.,- що складає 156 000 грн., а саме на половину цих грошових коштів в розмірі 78 000 грн.

Позивачка вважає, що кошти які заробив її чоловік за 2013 рік в сумі 123 108 грн. є їх спільною сумісною власністю. Тому їй з цієї суми на праві спільної сумісної власності належить половина, а саме 61554 грн.

Крім того, позивачка вважає, що сплачені нею грошові кошти в сумі 3000 грн. за проведення двох судових товарознавчих експертиз підлягають сплаті порівну між нею та відповідачем, оскільки без проведення експертиз був би неможливим справедливий поділ цих двох автомобілів та доплат відповідачу за різницю між автомобілями.

Позивач та її представник в судове засідання зявилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та представник заперечували щодо позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доводи та заперечення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.11.1991р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. 06.03.2014 року рішенням Ірпінського міського суду Київської, області шлюб між зазначеними особами розірвано. Під час перебування у шлюбі за сумісні кошти придбали автомобілі Iveco Turbo Daily д/н АІ 1094ЕА 2006 р. та Subaru Forester д/н НОМЕР_1 2006 р. випуску.

Згідно двох висновків судової авто-товарознавчої експертизи від 13.11.2014 року ринкова вартість автомобілю Iveco Turbo Daily д/н АІ 1094ЕА 2006 р. виписку складає - 177161 грн.96: коп., а ринкова вартість автомобілю НОМЕР_2 2006 року випуску складає 211000 грн. 39 коп.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені вище норми Закону, оскільки сторони не можуть добровільно поділити майно, набуте ними під час шлюбу, тому суд дійшов висновку, що частки позивача і відповідача в праві спільної сумісної власності на автомобілі є рівними.

Судом враховується також позиція позивача та відповідача, щодо виділення у власність позивачу автомобіля Iveco Turbo Daily д/н АІ 1094ЕА.

На підставі вказаного суд, в порядку розподілу майна подружжя, виділяє у власність ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_2. ідентифікаційний номер JF1SG9LT56G091215.

В свою чергу суд виділяє у власність ОСОБА_2автомобіль Iveco Turbo Daily д/н АІ 1094ЕА ідентифікаційний номер ZCFC35А.

Крім того, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2кошти в розмірі 32 838 грн. 43 коп., як перевищення частки у спільному майні подружжя з врахуванням ціни обох транспортних засобів згідно авто-товарознавчої експертизи від 13.11.2014р.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання позивача та відповідача, на розписки які містяться в матеріалах справи та врахування їх під час розподілу майна, суд не приймає їх до уваги, оскільки в них не зазначено на які потреби та в який спосіб витрачались дані кошти. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, не могли підтвердити куди саме витрачались кошти.

Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що автомобіль марки Iveco Turbo Daily належить йому на праві особистої власності як фізичній особі-підприємцю, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи та відповідач не надав до суду доказів про використання автомобіля Iveco Turbo Daily д/н Al 1094ЕА у своїй підприємницькій діяльності.

Посилання позивача, що автомобіль Subaru Forester знаходиться у незаконному користуванні відповідача, чим спричиняється шкода. Суд не приймає їх до уваги оскільки сторони є законними співвласниками Subaru Forester д/н AI 5184 ВХ.

Щодо грошових коштів які заробив позивач, як фізична особа підприємець та визнання їх спільною сумісною власністю, позивачем не було надано доказів відносно підтвердження даних обставин, тому суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 60, 69-71 Сімейного кодексу України, статтею 368 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 64, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

В порядку розподілу спільного майна, розділити майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 SUBARU FORESTER д/н НОМЕР_1. ідентифікаційний номер JF1SG9LT56G091215(вартістю 211000 грн. 39 коп).

В порядку розподілу спільного майна, розділити майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_2IVECO TURBO DAILY д/н АІ 1094ЕА ідентифікаційний номер ZCFC35А (вартістю 177 161 грн. 96 коп).

Стягнути із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1500 грн. за проведення авто-товарознавчої експертизи.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2кошти в розмірі 32 838 грн. 43 коп., як перевищення частки у спільному майні подружжя.

Стягнути із ОСОБА_2на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 07.10.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7