Єдиний унікальний номер 448/598/15-ц
Провадження № 2/448/251/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
24.09.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Стецика Я.Є.
при секретарі Тхір О.Т.
з участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Стверджує, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 06.05.2008 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки квартири, згідно якого в заставу передано трьохкімнатну квартиру загальною площею 69,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: м.Мостиська, вул. 16-го Липня, 19/30 Львівської області. Предмет іпотеки є спільною сумісною власністю відповідачів (по 1/5 частині кожного) згідно Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 05.09.1994р. Мостиською міською радою народних депутатів та зареєстрованого Самбірським МБТІ за реєстраційним №1446-26, та спільною частковою власністю відповідачів (по 1/20 частині кожного) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_6, нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 21.03.2008 року за реєстровим №957 та зареєстрованого КП «Мостиське РБТІ» 26.03.2008р. за реєстраційним №22582673.
Покликається на те, що відповідачам надсилались листи з вимогою погашення заборгованості перед позивачем, однак такі не вчинили жодних дій, спрямованих на усунення порушень умов Кредитного договору.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Вказала, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі були своєчасно і належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявилися і не повідомили про причини своїх неявок, а також не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачів і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.2.1. вказаного кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника банком (позивачем) приймається застава нерухомості, а саме трьохкімнатної квартири загальною площею 69 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Мостиська, вул.16 Липня, 19/30 Львівської області, яка є власністю відповідачів по справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3Ю,, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Цього ж дня, 06.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3Ю,, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 1391.
Відповідно до зазначеного договору відповідачі по справі передали в іпотеку предмет іпотеки, а саме квартиру №30, що знаходиться в будинку №19 по вул.16 Липня в м.Мостиська Львівської області. Дана квартира є спільною сумісною власністю відповідачів (по 1/5 частині кожного) згідно Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 05.09.1994р. Мостиською міською радою народних депутатів та зареєстрованого Самбірським МБТІ за реєстраційним №1446-26, та спільною частковою власністю відповідачів (по 1/20 частині кожного) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_6, нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 21.03.2008 року за реєстровим №957 та зареєстрованого КП «Мостиське РБТІ» 26.03.2008р. за реєстраційним №22582673.
Предмет іпотеки складається з трьох житлових кімнат житловою площею 40,7 кв.м., кухні, ванної, туалету та двох лоджій. Загальна площа предмету іпотеки становить 69 кв.м. Ринкова вартість квартири згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності станом на 31.03.2008 року становить 306 288 грн. 00 коп. Загальна вартість даного нерухомого майна згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18244293, виданого КП «Мостиське РБТІ» від 26.03.2008 року, становить 22 364 грн. 00 коп. Заставна вартість вказаної квартири визначена сторонами в сумі 306 288 грн.
належним чином не виконує свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість перед банком. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 29.05.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед банком по поверненню кредиту та сплаті процентів становить 14 622 доларів США 77 центів (з яких: 12 359, 41 дол. США - кредитна заборгованість; 2 263, 36 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом), що за курсом НБУ станом на 29.05.2015 року становить 307 783 грн. 38 коп., а також 29 040 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (з яких: 18 889,53 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10 151, 34 грн. - пеня за прострочення сплати процентів).
З метою досудового врегулювання спору представником позивача направлялися відповідачам листи щодо наявності заборгованості по вищезазначеному кредитному договору, необхідності погашення такої та про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, однак на письмові вимоги банку ні позичальник, ні майнові поручителі не відреагували. На час розгляду справи в суді прострочена заборгованість по кредитному договору не погашена.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.
Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків.
Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Частиною 1 ст.33 вказаного Закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 даної статті регламентовано, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п.4.1 Договору іпотеки, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право у разі порушення іпотекодавцем зобовязань звернути стягнення на предмет іпотеки.
Беручи до уваги те, що позивачем вживалися заходи для добровільного погашення відповідачами заборгованості, які не дали бажаних результатів, суд вважає за необхідне в рахунок погашення зазначеного боргу звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з Договором іпотеки від 06.05.2008 року, реалізуючи його шляхом проведення прилюдних торгів.
Враховуючи, що заставна вартість предмету іпотеки згідно договору іпотеки становить 306 288 грн., а сума заборгованості за кредитом становить 14 622, 77 долара США, що за курсом НБУ станом на 29.05.2015 року така еквівалентно становить 307 783,38 грн. (а з врахуванням пені 336 824, 25 грн.), то при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, на думку суду, буде дотримано співмірності вимог банку по боргу із вартістю предмету іпотеки.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову в повному обсязі.
У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах підлягають стягненню в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору.
Згідно вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Резолютивну частину рішення суду слід викласти у редакції із урахуванням вищезазначених вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку».
Також суд враховує, що на час ухвалення даного судового рішення діє Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Так, відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
За своїм змістом Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Встановлений законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Мораторій за своєю природою є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладенням певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта, однак жодним чином не звільняє від виконання зобов'язання.
Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права позивача.
Підсумовуючи, зокрема враховуючи, що на даний час на території України діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 16.07.2015р. №629-VIII), а предмет іпотеки зазначена вище квартира використовується як місце постійного проживання позичальника та інших відповідачів по справі, які не мають у власності іншого нерухомого житлового майна, та загальна площа даної квартири не перевищує 140 кв.метрів, то суд вважає за необхідне зазначити, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного Закону не підлягає виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546, 572, 575, 611-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволити.
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ - 09807750, МФО: 351005) судовий збір в сумі 3 368 (три тисячі триста шістдесят вісім) гривень 24 коп., в рівних частинах з кожного тобто по 842 (вісімсот сорок дві) грн. 06 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_8

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Рішення набрало законної сили:

«__» ________ 20____р.

Суддя Я.Є. Стецик