АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6611/15 Справа № 189/2405/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення неустойки та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист права споживачів, стягнення неустойки та моральної шкоди, посилаючись на те, що 23.08.2014р. між нею та відповідачем було укладено договір № б/н відповідно до якого відповідач зобовязався виготовити та доставити конструкції вартістю 2 700грн. протягом 30 робочих днів. Однак, всупереч умовам договору відповідач не виконав взятих на себе зобовязань та не виготовив і не встановив ПВХ конструкції у встановлений договором строк, і фактично роботи по встановленню ПВХ конструкції були виконані 27.02.2015р., після чисельних звернень до правоохоронних органів, а тому позивач уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь 388,80грн. неустойки; та в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 000грн.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015р. ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення неустойки та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що ухвалюючи рішення суд не в повній мірі відобразив докази, які досліджувалися під час судового розгляду справи, не оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2014р. ОСОБА_2 та ПП «Макаров» уклали договір про наступне: замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати роботи з виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Вартість за домовленістю між сторонами становить 2 700грн., яка сплачена на момент укладення договору та включає в себе вартість встановлення та доставки товару.

Пунктом 4.3 укладеного Договору встановлено, що замовник повідомляється про доставку товару за добу. У разі, якщо доставка товару не була проведена з вини замовника, то повторна доставка товару буде коштувати 200 грн.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що в разі невиконання виконавцем пункту 3.2 по його власній вині, виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості даного договору за кожний день прострочки (ч. 2 ст. 551 ЦК).

Пунктом 3.2. Договору визначено загальну площу конструкції.

Згідно акту приймання-передачі та акту виконаних робіт, роботи по встановленню конструкції ПВХ були виконані 02.02.2015р.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи повністю підтверджено факт виготовлення замовлення саме 02.09.2014 року, однак неналежне виконання умов договору, а саме пунктів 4.2 та 4.3 укладеного між сторонами Договору відбулося саме з вини замовника оскільки замовник не виходила на зв'язок за вказаним нею в договорі номером телефону, і судом було встановлено, що позивач зазначила, що вона загубила телефон з вказаним у Договорі номером і не повідомила відповідачу інший номер телефону за яким з нею можливо звязатись для узгодження дати встановленні конструкції ПВХ, яка була виготовлена 02.09.2014р., а тому встановивши вказані обставини, суд правильно прийшов до висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки за порушення умов укладеного Договору, і обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки умовами укладеного Договору не було передбачено стягнення моральної шкоди у разі порушення умов Договору, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що ухвалюючи рішення суд не в повній мірі відобразив докази, які досліджувалися під час судового розгляду справи, не оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності безпідставні, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України, тоді як позивачем не надано відповідних доказів ухиляння відповідача від виконання умов укладеного 23.08.2014р. Договору, а навпаки судом першої інстанції при розгляді справи на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що порушення строку встановлення замовленої позивачем конструкції ПВХ відбулось саме за вини самого замовника.

Інші доводи ОСОБА_2 про незаконність рішення суду необґрунтовані, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, а тому переоцінці в апеляційному порядку вони не підлягають.

Таким чином рішення суду слід залишити без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.304,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: