Провадження №2/748/896/15
Єдиний унікальний № 748/2980/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 21.10.2015 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 22725 грн (після уточнення представником позивача), з яких 22500 грн - борг за договором позики та 225 грн сплачений судовий збір, стягнутих з нього Відділом ДВС Чернігівського РУЮ на підставі виконавчих листів №2/748/165/15 виданих на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року,

Позов обґрунтовується тим, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, було вирішено первісний позов задовольнити частково та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 45000 грн, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області було скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 45000 грн та позовні вимоги в цій частині задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики по 22500 грн з кожного, а також по 225 грн з кожного у відшкодування судових витрат. 07.04.2015 року ОСОБА_4 на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області отримала виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 22500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору, які предявила до виконання до Відділу ДВС Чернігівського РУЮ. Згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 року, рішення суду виконано реально і ОСОБА_4 отримала вищезазначені суми за виконавчими листами. Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року скасоване, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року залишено без змін. ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку ст.369 ЦПК України з заявою про визнання зазначених виконавчих листів такими що не підлягають виконання та стягнення безпідставно одержаних ОСОБА_4 за виконавчими листами коштів, яка ухвалою Чернігівського районного суду задоволена частково, виконавчі листи визнанні такими, що не підлягають виконанню, однак у стягненні безпідставно отриманих коштів було відновлено, оскільки дані вимоги не підлягали розгляду в порядку ст.369 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав посилаючись на доводи письмових заперечень, які зводяться до того, що позивач у своїй позовній заяві не посилається, і більше того не надає жодного доказу того, що ОСОБА_4 без достатньої правової підстави набула майно і йому не зрозуміло на якій правовій підставі та якою нормою він керується посилаючись на те, що відповідач має повернути грошові кошти, адже відповідач взагалі не отримувала грошові кошти. Тому позов про стягнення грошових коштів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом встановлено, що згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 45000 грн та 450 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним -відмовлено. /а.с.4-5, справа №2/748/166/15 а.с.46-48/

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року було скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 45000 грн. Позовні вимоги у цій частині задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 22 500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 22 500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору. /а.с.89-91 справа №2/748/166/15/

07.04.2015 року ОСОБА_4 отримала два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 22500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору. /а.с.97, 98 справа №2/748/166/15/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року скасоване, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року залишено в силі. /а.с.124-126, справа №2/748/166/15/

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ВП №47218673 від 16.04.2015 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/748/166/15 виданого 07.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 225 грн закінчене, рішення виконано реально. /а.с.131, 132 - справа №2/748/166/15/

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ВП №47218604 від 16.04.2015 року закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/748/165/15 виданого 07.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 22500 грн, в звязку з реальним його виконанням. /а.с.134, 135 - справа №2/748/166/15/

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.09.2015 року заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню було задоволено частково, виконавчий лист №2/748/166/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 225 грн у відшкодування судового збору та виконавчий лист №2/748/165/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 22500 грн боргу за договором позики визнано такими, що не підлягають виконання. У задоволенні вимог в частині заяви щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно одержані кошти стягувачем за зазначеними виконавчими листами - відмовлено, оскільки дані вимоги не підлягають розгляду в порядку ст.369 ЦПК України. /а.с.146-146, справа №2/748/166/15/

Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на законі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки з позивача стягнуто грошові кошти за виконавчими листами за судовим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року було скасоване, а отже отримані кошти відповідач повинна повернути позивачу.

Суд критично ставиться до позиції представника відповідача, зважаючи на те, що згідно ст.1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За таких підстав та міркувань позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.1212 ЦК України, й у відповідності до ст.ст.10-11, 61, 74, 77, 88, 209, 212-216, 224-227, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 22725 грн, з яких 22500 грн сума боргу, 225 грн сплачений судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_6