БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7496/15-ц
провадження № 2/361/3558/15
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретарів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час її затримки при звільненні, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час її затримки при звільненні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_5 укладено безстроковий трудовий договір , на підставі якого позивач зобовязався виконувати роботу водія, а відповідач зобовязалася оплачувати працю позивача у розмірі 1200 грн. щомісяця. Відповідно до умов трудового договору, укладеного між сторонами, для позивача встановлювалася щорічна оплачувана відпустка тривалістю 24 календарних днів. Однак, у звязку із тим, що позивач 10 вересня 2015 року призваний по частковій мобілізації Збройних Сил України, позивач за згодою сторін звільнився з основного місця своєї роботи 10 вересня 2015 р. Як зазначає позивач, за час роботи у відповідача, він не використав своє право на щорічну відпустку, тому у відповідність до норм чинного законодавства, ОСОБА_4 звернувся із заявою до ОСОБА_5 про виплату йому грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та просив також виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, відповідачем вказана заява проігнорована, тому просить стягнути із ОСОБА_5 на свою користь грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки позивача у розмірі 3562,49 грн. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 3022,88 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Надали аналогічні пояснення фабулі позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7 позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до умов якого останній зобовязався виконувати у відповідача роботу водія, а відповідач зобовязалася оплачувати працю позивача у розмірі 1200 грн. на місяць.

Згідно із п. 6 вищевказаного Трудового договору тривалість щорічної оплачуваної відпустки позивача складає 24 календарних днів.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_4 10 вересня 2015 року звільнено із посаді водія згідно п. 1 ст. 36 КЗаП України.

У судовому засіданні встановлено, що за час роботи у ОСОБА_5 ОСОБА_4 жодного разу не використовувалася щорічна оплачувана відпустка у кількості 24 календарних днів на рік.

15 вересня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому компенсацію за невикористану щорічну відпустку за три роки роботи у відповідача.

Із наданого позивачем розрахунку, який суд бере до уваги, вбачається, що розмір невиплаченої компенсації за невикористану відпустку складає 3562 (три тисячі пятсот шістдесят дві) грн. 49 коп., а компенсація за затримку розрахунку при звільненні 3022 (три тисячі двадцять дві) грн. 88 коп.

Зі змісту ч. 1 ст. 83 КЗпП України вбачається, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відповідність до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 83, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3 562 (три тисячі пятсот шістдесят дві) грн.. 49 коп. та середній заробіток за весь час затримки із виплати належних при звільненні сум у розмірі 3 022 (три тисячі двадцять дві) грн. 49 коп.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин