Справа № 583/1730/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в м. Охтирка Сумської області в складі:

головуючого судді Білери П.П.

при секретарі Дяченко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, треті особи Реєстраційна служба ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, Управління Держземагентства в ОСОБА_4 районі Сумської області, про визнання недійсним договорів купівлі продажу, про визнання не чинними рішень та їх скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та його скасування, суд

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернулася ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_3, Управління Держземагентства в ОСОБА_4 районі Сумської області, ОСОБА_4 міської ради, треті особи Реєстраційна служба ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання недійсним договорів купівлі продажу, про визнання не чинними рішень та їх скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та його скасування.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7, який помер 07 листопада 2013 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2014 року за нею було визнано право власності на домоволодіння за адресою: вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області в порядку спадкування. Під час намагання зареєструвати дане домоволодіння у державній реєстраційній службі зясувалося, що ОСОБА_5, яка є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_7, видане свідоцтво про право на спадщину за законом № НАА 352130 від 25 червня 2014 року. У подальшому рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2014 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Сумської області. Тоді як рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2015 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: було встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_1, як між рідним братом та сестрою. Даним рішенням також було визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 25 червня 2014 року, видане на імя ОСОБА_5 державним нотаріусом ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 на житловий будинок з господарчими спорудами по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області. Як зазначає позивач, за час розгляді справи у суді ОСОБА_5 приватизувала земельну ділянку під будинком та у подальшому продала домоволодіння разом з земельною ділянкою за вказаною адресою. Позивач вважає, що правочини щодо купівлі продажу житлового будинку та такі правочини підлягають визнанню їх недійними. З огляду на вищевикладене, на даний час вона позбавлена можливості оформити право власності на дане домоволодіння у порядку спадкування після смерті свого рідного брата ОСОБА_7, тому змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, але до початку розгляди справи по суті 10 серпня 2015 року надала суду заяву, у якій просить суд судове засідання проводити без її участі та за обовязкової участі її представника ОСОБА_9

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився, але до початку розгляди справи по суті 10 липня 2015 року надали суду заяву, у якій просять суд розглянути справу без участі їх представника. Також у своїх письмових поясненнях зазначили, що позовні вимоги залишають на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, але до початку розгляди справи по суті 24 липня 2015 року надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Реєстраційної служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис представника на повідомленні про вручення поштового відправлення від 28 липня 2015 року.

Представник третьої особи Управління Держземагентства в Охтирському району Сумської області в судове засідання не зявився, але до початку розгляди справи по суті 07 серпня 2015 року надали суду заяву, у якій просять суд розглянути справу без участі їх представника.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча була завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення від 01 серпня 2015 року.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представник та представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договорів купівлі продажу, про визнання не чинними рішень та їх скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та його скасування підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по даній цивільній справі виник цивільно-правовий спір щодо права власності на земельну ділянку та житловий будинок.

Також судом встановлені такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні були досліджені судові рішення, що набрали законної сили, з яких вбачається заступне. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2015 року у справі № 583/3824/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції у Сумські області, треті особи Реєстраційна служба ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, про визнання не дійсним свідоцтва про право на спадщину та встановлення факту, що має юридичне значення, було встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як між рідним братом та сестрою; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25 червня 2014 року ОСОБА_5 державним нотаріусом ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 на житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться в м. Охтирка Сумської області по вул. Пушкіна, 52. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2015 року у справі № 583/3824/14-ц було залишено без змін.

Як передбачено ч. 3 Ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зі Спадкової справи за № 298/2013, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, який помер 07 листопада 2013 року, вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НАА № 352130, виданого 25 червня 2014 року державним нотаріусом ОСОБА_4 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_5 отримала у спадщину після смерті свого двоюрідного брата ОСОБА_7 житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходить по вул. вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області на приватизованій земельній ділянці (державний акт не виготовлявся).

У судовому засіданні також були досліджені копії рішень ОСОБА_4 міської ради, а саме: рішення ОСОБА_4 міської ради Сумської області за № 1197 МР від 28 серпня 2014 року, яким було надано дозвіл на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області; та рішення ОСОБА_4 міської ради Сумської області за № 1227 МР від 30 вересня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області. На підставі вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, та відповідно було передано дану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_5.

З копії договору купівлі продажу житлового будинку, що розташований по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, укладеного 27 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, реєстровий номер 1058, та з копії договору купівлі продажу земельної ділянки, що розташована за вищевказаною адресою, укладеного 27 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, реєстровий номер 1059, котрі є у матеріалах даної цивільної справи, вбачається, що ОСОБА_5 продала спірне домоволодіння та земельну ділянку ОСОБА_10.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, виданої Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області за № 41006120 від 22 липня 2015 року вбачається, що на даний час власником земельної ділянки загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та житлового будинку, що розташовані за адресою: вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, належать ОСОБА_10 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 27 листопада 2014 року.

Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності № 27762307 від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0674 га по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області та вилучення відомостей про право власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, так як судом було встановлено, що при вчиненні правочину купівлі продажу земельної ділянки 27 листопада 2014 року на дану земельну ділянку був виданий інший Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2014 року за № 30140480 на імя нового власника ОСОБА_10. З огляду на вищевикладене, свідоцтво про право власності № 27762307 від 07 жовтня 2014 року на імя ОСОБА_5 не має юридичної сили, так як відбулася зміна власника земельної ділянки та видача нового Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на імя нового власника.

Проаналізувавши встановлені судом обставини по справі та відповідні їм надані сторонами докази, суд виходив із закріпленого в ч. 2 Ст. 19 Конституції України положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

ОСОБА_11 ч.1 Ст. 317, ч. 2 і 3 Ст. 319 та ч. 1 Ст. 321 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 158 Земельного кодексу України передбачає, що судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

ОСОБА_11 ч. 1, 2, 3 Ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як передбачено ч. 1 Ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до Ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття.

Відповідно до Ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_11 ст. 1217 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статття 1218 Цивільного Кодексу України наголошує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Як передбачено Ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

ОСОБА_11 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

ОСОБА_11 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Стаття 158 Земельний кодекс України обумовлено повний перелік органів, що вирішують земельні спори. Зокрема, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено обовязок держави забезпечити громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист судом прав громадян на землю у земельних відносинах здійснюється способами, визначеними Ст.ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, Ст. 152 Земельного кодексу України здійснюється, в тому числі, шляхом визнання незаконними та скасування рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

ОСОБА_11 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за № 7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що згідно зі статтею 158 Земельного кодексу України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядались вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Як передбачено ч. 3 Ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 Ст. 216 Цивільного Кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Отже, проаналізувавши матеріали цивільної справи, судом було достовірно встановлено, що рішення ОСОБА_4 міської ради Сумської області за № 1227 МР від 30 вересня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, є незаконним та підлягає скасуванню, Внаслідок цього й відповідні договори купівлі продажу будинку та земельної ділянки, що розташовані по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, укладені 27 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, слід також визнати недійсними, так як дані правочини є оспорюваними, а отже такими, що не створюють для осіб юридичних наслідків, та були укладені без достатньої правової підстави.

ОСОБА_11 із ч. 1 Ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту Ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Способи захисту судом цивільних прав визначені статтею 16 Цивільного кодексу України та іншим спеціальним законодавством України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Звертаючись до суду з позовом, особа повинна визначити такий спосіб захисту порушених цивільних прав, який призведе до реального їх поновлення.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозвязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд при винесені судового рішення враховує, що згідно Ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд повинен зясувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити, або в позові відмовити.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 міжрайонного прокурора, яка діє в інтересах ОСОБА_12 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну частку (пай).

Враховуючи вищевикладене, на підставі Ст. ст. 15, 16, 393 Цивільного кодексу України, Ст. ст. 12, 17, 116, 120 125, 126, 152, 155, 158 Земельного кодексу України, керуючись Ст. ст. 10, 60, 197, 212, 215, 217, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради, треті особи Реєстраційна служба ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, Управління Держземагентства в ОСОБА_4 районі Сумської області, про визнання недійсним договорів купівлі продажу, про визнання не чинними рішень та їх скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та його скасування задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати рішення ОСОБА_4 міської ради Сумської області за № 1227 МР від 30 вересня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та приватизацію земельних ділянок» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 загальною площею 0,0674 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області.

Визнати недійсним договір купівлі продажу будинку, що розташований по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, укладеного 27 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, реєстровий номер 1058.

Визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки, що розташована по вул. Пушкіна, буд. 52, м. Охтирка Сумської області, укладеного 27 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, реєстровий номер 1059.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Апеляційна скарга на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційна скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_13