У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом, у якому зазначав, що 25 серпня 2004 року він у присутності свідка ОСОБА_5 передав продавцю ОСОБА_6 20 тис. доларів США у рахунок купівлі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується власноруч написаною продавцем розпискою та передачею позивачу дублікату ключів від будинку та господарських будівель.

Також позивач вказував, що з жовтня 2004 року проживає у зазначеному будинку, відкрито, безперервно володіє ним, що встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, з жовтня 2004 року до моменту смерті останній рідко відвідував спірний будинок, не чинив позивачу перешкод у його користуванні.

На початку березня 2015 року ОСОБА_2 дізнався, що

ОСОБА_5 ввела його в оману щодо укладення та нотаріального посвячення договору купівлі-продажу. Зазначений договір взагалі не укладався, розписка про отримання 20 тис. доларів США була повернута ОСОБА_6

Позивач вважав, що він є особою, яка добросовісно заволоділа нерухомим майном та продовжує відкрито і безперервно володіти ним більше 10 років, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці площею 1350 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1, а саме:

- житловий будинок літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1»,

2003 року побудови, загальною площею 169,0 кв. м, житловою площею

98,6 кв. м, що складається з житлових кімнат: № 5 площею 13,3 кв. м; № 6 - 17,3 кв. м; № 14 - 18,9 кв. м; № 16 - 49,1 кв. м, та нежитлових приміщень:

№ 1 - коридору площею 6,0 кв. м; № 2 - кухні - 17,7 кв. м; № 3 - коридору - 3,2 кв. м; № 4 - сауни - 3,8 кв. м; № 7 - сходової клітки - 2,5 кв. м; № 8 - кухні - 8,3 кв. м; № 9 - душової - 1,2 кв. м; № 10 - коридору - 4,1 кв. м; № 11 - вбиральні - 1,5 кв. м; № 12 - коридору - 2,8 кв. м; № 13 - коридору -

8,1 кв. м; № 15 - зимового саду - 9,1 кв. м, № 17 - вбиральні - 2,1 кв. м;

- господарські будівлі та споруди, 2003 року побудови, а саме: погрібу літ. «пг» площею 6,0 кв. м; гаражу літ. «Б» - 42,0 кв. м; сараю літ. «В» -

24,0 кв. м; літнього душу літ. «Г» - 8,0 кв. м; вбиральні літ. «Д» - 5,2 кв. м; колодязю літ. «К»; колодязю літ. «К1»; воріт з хвірткою № 1; огорожи № 2, 3; зливної ями літ. «з/я», замощення літ. «І».

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові, оскільки спірний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 22 грудня 2006 року належить ОСОБА_6, тобто не міг бути відчужений позивачу у 2004 році. Крім того рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - спірний житловий будинок на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 грудня 2006 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, за касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік