АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-590/ 2011 р. Головуючий 1 інст. - СаркісянО.А.
Категорія: трудова Доповідач - Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Хорошевського О.М.

суддів колегії - Зазулинської Т.П., Кругової С.С., при секретарі Коршун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської багатопрофільної лікарні №25, третя особа Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання роботи в анестезіологічному та реанімаційному відділенні, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати факт її роботи в якості лікаря анестезіолога-реаніматолога у анестезіологічному та реанімаційному відділенні 32 лікарні медчастини Харківського тракторного заводу, а потім у Харківській багатопрофільній лікарні № 25 у період з 26 грудня 1966 року до 1 січня 1992 року; вважати запис № 3 у її трудовій книжці про назву посади як здійснену помилково; зобов'язати керівництво лікарні внести відповідні виправлення у трудову книжку про відповідність запису № 3.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з 1966 року працює у відповідача. Назва медичної установи, в якій вона працювала, змінювалась.

На роботу була прийнята на посаду лікаря анестезіолога згідно наказу № 196 від 26 грудня 1966 року.

З 1 січня 1992 року їй призначена пенсія у зв'язку з досягненням пенсійного віку, але вважала, що пенсію їй нараховано неправильно, не взято до уваги, що фактично вона виконувала обов'язки лікаря анестезіолога-реаніматолога, що впливає на пільгове обчислення стажу роботи.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано, що ОСОБА_3 працювала лікарем анестезіологом-реаніматологом у відділенні анестезіології та реаніматології: 32 лікарні медико-соціальної частини ХТЗ з 26.12.1966 року до 01.01.1976 року; 2 міської клінічної лікарні № 25 МСЧ ХТЗ з 01.01.1976 року до 15.03.1990 року; медсанчастини № 7 ХТЗ з 15.03.1990 року до 01.01.1992 року. У задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що пенсія за віком призначена ОСОБА_3 на підставі записів у трудовій книжці.

Доказів на підтвердження роботи ОСОБА_3 на посаді лікаря анестезіолога- реаніматолога надано не було.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, запис № 3 від 26 грудня 1996 року зроблено у трудовій книжці позивача на підставі наказу по 32 лікарні медсанчастини ХТЗ від 26 грудня 1966 року (а.с. 21-23).

З вказаного наказу вбачається, що ОСОБА_3 прийнято на роботу на посаду лікаря-анестезіолога.

З пояснень представника відповідача, даних в суді апеляційної інстанції, випливає, що у 1966 році у штатному розкладі медичної установи, на роботу до якої було прийнято позивача, посада лікаря анестезіолога-реаніматолога була відсутня. Після введення до штатного розкладу такої посади позивача не було переведено на таку посаду.

Згідно роз'яснень, даних у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема, відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637, підтвердження трудового стажу проводиться районними відділами соціального захисту населення, функції якого виконують на час розгляду справи територіальні органи Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду за вирішенням цього питання не зверталась.

За вказаних обставин судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання, що вона працювала за певною посадою, що надає право на пільгове нарахування стажу роботи, що впливає на розрахунок розміру пенсії, задоволенню не підлягають.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось і не переглядалось.

За правилами п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2010 року в оскаржуваній частині скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення фату роботи лікарем анестезіологом-реаніматологом відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -