Справа № 723/1392/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2015 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого суддi Якiвчика I.В.

при секретарi Чокан Д.В.

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець справу за позовом ОСОБА_3 до директора шахти ім.Челюскінців № 1 м.Донецька, ОСОБА_4 про звільнення з роботи

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, посилаючись на те, що згідно наказу № 1204 від 05.12.2013 року він був 30 вересня 2013 року прийнятий на роботу в шахту, якою керував відповідач, на посаду гірника з ремонту гірничних вирубок 5-ї дільниці. В кінці серпня 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області він виїхав з Донецька без припинення трудових відносин і оселився в м.Сторожинець і був взятий на облік 10.03.2015 року, як внутрішньо переміщена особа. Однак через неможливість припинення трудових відносин він не має можливості працевлаштуватися або зареєструватися у державній службі зайнятості, а у зв'язку з тим, що поштове сполучення з неконтрольованими територіями України не здійснюється, він не має можливості надіслати своєму роботодавцю заяву про звільнення у відповідності до п.4 ст.7 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а тому просить суд розірвати безстроковий трудовий договір укладений 30.09.2013 року між ним та шахтою ім.Челюскінців.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився але письмовою заявою просив справу розглядати без його присутності, підтримавши повністю свої позовні вимоги.

Відповідач викликався до суду, однак поштове рекомендоване відправлення на його адресу, повернуто до суду з довідкою Укрпошти про не обслуговування м.Донецька.

Вирiшуючи цей спiр суд виходить з доказiв наданих суду сторонами, правових підстав звернення позивача до суду та встановлених судом фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин.

З метою дотримання строків розгляду цивільної справи та внаслідок можливості вирішення дійсного предмета позову, без витребування від позивача чи відповідача, додаткових доказів по справі, які б підтверджували працевлаштування і роботу позивача на шахті ім.Челюскінців, в тому числі і тих документів які були повернуті позивачу ухвалою суду від 22.05.2015 року, яка не набрала законної сили внаслідок її скасування ухвалою Апеляційного суду, Чернівецької області від 22.07.2015 року, суд вирішує даний спір на підставі наявних у справі документів.

Із довідки № НОМЕР_1 від 10.03.2015 року (а.с.15) судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 06 січня 2015 року перемістився з тимчасово окупованого м.Єнакієве, Донецької області в м.Сторожинець, Чернівецької області.

11 березня 2015 року ОСОБА_3 написав і посвідчив нотаріально, заяву до відповідача, про звільнення його із займаної посади гірника по ремонту гірничих виробок 5-ї дільниці з 11.03.2015 року в зв'язку із знаходженням шахти на території населенного пункту де проводиться антитерористична операція.(а.с.16).

Спору щодо приймання на роботу та її здійснення, не існує

Згідно ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємтсва зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави припинення трудового договору визначені в ст.36 КЗпП України, а перелік трудових спорів, що підлягають безпосередньому розглядові у судах вказаний в ст 232 КЗпП України, аналіз яких показує, що питання звільнення з роботи вирішує безпосередньо власник або уповноважений ним орган, а спірні питання пов'язані із таким звільненням можуть бути передані на розгляд суду.

Крім цього у трудових спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності роботодавця, суд виконуючи завдання цивільного судочинства, які визначені в ст.1 ЦПК України, не втручається і не може втручатися у діяльність суб'єктів трудових правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.8 ЦПК України суд вирішує відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.212 цивільно-процесуального кодексу України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, які пов'язані з тим, що суд має розірвати укладений між позивачем та відповідачем трудовий договір є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд знаходить, що таке розірвання трудового договору не входить в компетенцію суду, який в данному випадку, може розглядати тільки спір між позивачем і відповідачем, як учасниками трудового договору щодо питань пов'язаних із розірванням цього трудового договору, а такий спір відсутній.

Вказані, не спірні, правовідносини, сторін врегульовані Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року, яким позивачу і слід керуватися при захисті своїх прав.

Із ч.4 статті 7 вказаного Закону вбачається, що зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не має документів, необхідних для надання статусу безробітного, отримує статус безробітного без вимог, що застосовуються за звичайної процедури. До отримання документів та відомостей про періоди трудової діяльності, заробітну плату (дохід), страховий стаж допомога по безробіттю цим особам призначається у мінімальному розмірі, встановленому законодавством України на випадок безробіття. Зареєстрованій (взятій на облік) внутрішньо переміщеній особі, яка має необхідні документи для отримання статусу безробітного, але не може надати відомості про заробітну плату (дохід) з останнього місця роботи, допомога по безробіттю призначається з урахуванням даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином реалізація права позивача, як внутрішньо переміщеної особи, на набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття залежить не від фактичного звільнення з роботи, а від написання відповідної заяви про звільнення і направлення її поштою роботодавцю в тому порядку і в тому вигляді, який визначено законодавцем. При цьому законодавець не встановлює необхідність підтвердження належними доказами момент отримання роботодавцем такої заяви, а тільки момент відправки її роботодавцю.

Тобто наявність нотаріально посвідченої письмової заяви ОСОБА_3 про припинення трудових відносин з підтвердженням того, що заява надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви), є підставою для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, без необхідності підтвердження отримання роботодавцем вказаного рекомендованного листа або звернення до суду для звільнення з роботи.

На підставі ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст.ст. 21, 36, 232 КЗпП України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року та керуючись ст.ст.1, 3, 8, 10, 57, 58, 59, 60, 61, 213, 215, 223 ЦПК України суд -

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до директора шахти ім.Челюскінців № 1 м.Донецька, ОСОБА_4 про звільнення з роботи, відмовити за їх безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ :