Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
Справа № 2-2362/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконкому Стебницької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом про визнання за ними в рівних частинах, права власності на самочинне будівництво: житловий будинок (літ.«Б-1»), зовнішніми розмірами 7,60 х 5,05 м., загальною площею 29,4 кв.м., в тому числі житловою 10,5 кв.м., що розташований в будинковолодінні № 37 по вул. Шевченка у м. Стебнику Львівської області.

В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що 02 липня 1976 року він ОСОБА_1, шляхом укладення договору купівлі продажу, посвідченого нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотконтори (р.№ 3168), придбав у власність деревяний житловий будинок № 37 по вул. Шевченка у м.Стебнику Львівської області.

Оскільки цей будинок виявився аварійним, рішенням виконкому Стебницької селищної ради депутатів трудящих № 139 від 22.07.1976 року, йому, на місці існуючого аварійного, було дозволено побудувати новий одноповерховий цегляний житловий будинок, а також господарські допоміжні споруди до нього. На виконання вказаного рішення, за його замовленням, був виготовлений та належно погоджений проект, згідно до якого відбувалось будівництво житлового будинку. По його завершенні, на підставі Акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, затвердженого рішенням виконкому Стебницької міської ради народних депутатів № 232 від 14.11.1996 року, він отримав свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок з належними до нього господарськими спорудами. Це свідоцтво було видане йому 17.02.1997 року виконкомом Стебницької міської ради народних депутатів, та зареєстроване в Дрогобицькому МБТІ за р. № 508.

Належний йому, на підставі вказаного свідоцтва, на праві особистої власності житловий будинок № 37 по вул. Шевченка у м.Стебнику, розташований на відведеній для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці, загальною площею 654 кв.м.. Ця земля була надана, з цією ж метою, в користування ще попередньому власнику ОСОБА_3, що підтверджується висновком про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою, копія якого додається. Згодом, право власності на цей будинок та право користування вказаною земельною ділянкою, від ОСОБА_3, на законних підставах перейшло до ОСОБА_4, з якою, 02 липня 1976 року, він уклав договір купівлі продажу житлового будинку № 37 по вул. Шевченка у м.Стебнику.

Зі змісту ч.2 ст. 120 Земельного Кодексу України вбачається наступне: «Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача».

Таким чином, враховуючи положення діючого законодавства, після отримання у власність житлового будинку № 37 по вул. Шевченка, він набув у користування і належну до нього земельну ділянку, загальною площею 654 кв.м., використовуючи її без зміни цільового призначення.

22 січня 1998 року, уклавши зі своїм сином ОСОБА_1 (тепер, після зміни прізвища - ОСОБА_2) ОСОБА_5 нотаріально посвідчений Договір дарування (р.№ 70), він передав йому у власність 23/50 частин свого житлового будинку. Разом з тим, до нього в користування перейшла і відповідна частина земельної ділянки, необхідної йому для обслуговування його частини житлового будинку та господарських будівель.

Отже, йому - ОСОБА_1 після укладення вказаного договору, належить 27/50 частин будинку № 37 по вул. Шевченка (літ. «А-І»), а його сину - ОСОБА_2 - 23/50 його частин. Господарські споруди, а саме літня кухня (літ.«Б»), гараж (літ.«В») та вбиральня (літ.«Г») перейшли в їхнє спільне користування.

На сьогоднішній день, з метою покращення житлових та побутових умов, враховуючи сімейні обставини, а також те, що в частині будинку, що належить ОСОБА_2, відсутні кухня та санвузол, вони змушені були переобладнати літню кухню (літ.«Б») під житловий будинок (літ.«Б-1»).

Як вбачається з технічної документації (з поверхового плану та експлікації внутрішніх площ), виготовленої на їхнє замовлення Дрогобицьким МБТІ та ЕО, цей житловий цегляний будинок (літ.«Б-1»), загальними розмірами 7,60 х 5,05 м., складається з кухні, душевої та однієї житлової кімнати. Загальна площа будинку становить 29,4 кв.м., з яких до житлової належить 10,5 кв.м.

Слід відзначити, що переобладнання господарської будівлі під житловий будинок (літ.«Б-1»), відбувалось без дозволу виконавчих органів та без належно затвердженого проекту реконструкції існуючої споруди, що у відповідності до діючого законодавства, вважається самочинним будівництвом.

Як вбачається зі змісту ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього. Визнання ж права власності на таке будівництво відбувається виключно в судовому порядку.

З метою узаконення самочинного будівництва, вони звернулись до ліцензованого підприємства «Капітал-проект», де був підготовлений висновок № 17 від 07.10.2011 року щодо можливості визнання за ними права власності на самочинно збудовану будівлю по вул. Шевченка, 37 у м.Стебнику. В ньому, зокрема, зазначено, що переобладнаний з літньої кухні житловий будинок, зовнішніми розмірами 5,05 х 7,60 м., позначений на плані літ. «Б-І», збудований в існуючому кварталі сформованої, малоповерхової індивідуальної житлової забудови м.Стебника на відведеній земельній ділянці, розташованій поза зоною впливу від гірничих робіт Стебницького ДГХП «Полімінерал» без належно затвердженого проекту і відповідно, без надання дозволу на початок проведення будівельних робіт. Проте, державні будівельні норми та правила не порушено.

Вищевказане самочинне будівництво здійснено на земельній ділянці площею 654 кв.м., яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

В частині пожежних вимог самочинне будівництво погоджено з Начальником ВзПНПД Дрогобицького РВ ГУ МНСУ в Львівській області, про що видано довідку № 6/1403 від 30.09.2011 року, в якій зазначено, що під час перевірки протипожежного стану житлового будинку та господарських будівель в м.Стебнику по вул.Шевченка, 37 не виявлено порушень пожежної безпеки, за винятком відсутності проектної документації на обєкт перевірки.

У відповідності до п.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Так як при самочинному будівництві права інших осіб порушено не було, останнє відбувалось без порушення будівельних норм і правил на земельній ділянці, що на законних підставах знаходиться в їхньому постійному користуванні, а також перебуває поза зоною впливу від гірничих робіт СДГХП Полімінерал, і є таким, що не суперечить суспільним інтересам, то в судовому порядку на таке самочинне будівництво може бути визнано право власності, тому в них виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилися, подали клопотання, щоб справу за їх позовом до виконкому Стебницької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво слухати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують і просять позов задоволити.

Представник Виконавчого комітету Стебницької міської ради в судове засідання не з?явився, подав клопотання, щоб справу слухати у їх відсутності, щодо задоволення позову покладаються на думку суду.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Судом встановлено, що позивачі самочинним будівництвом не порушили прав та інтересів інших осіб, що стверджується висновком ПП «Капітал-проект», про проведення технічного огляду на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам та нормативним актам з пожежної безпеки, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Звідси позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене та

керуючись ст.ст. 10, 57, 58, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 331, 376 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частинах, право власності на самочинне будівництво, а саме: житловий будинок (літ.«Б-1»), зовнішніми розмірами 7,60 х 5,05 м., загальною площею 29,4 кв.м., в тому числі житловою 10,5 кв.м., що розташований в будинковолодінні № 37 по вул. Шевченка у м. Стебнику Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя __________________ Крамар О.В.