АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк», з підстав передбачених п. 6 ст. 207 ЦПК України, залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування даної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що в договорі іпотеки від 01 червня 2007 року передбачено третейське застереження. Відповідачі та третя особа заявили клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, а тому позов підлягає залишенню без розгляду з підстав передбачених п. 6 ст. 207 ЦПК України.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що оскільки третейське застереження в договорі іпотеки від 01 червня 2007 року укладено сторонами до внесення змін до Закону України «Про третейські суди» від 05 березня 2009 року, яким виключено з компетенції третейського суду справи щодо визнання, встановлення, зміни, припинення права власності на нерухомість, вказані норми застосуванню не підлягають.

Натомість колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 5.2 договору іпотеки від 01 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 сторони погодили, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони, керуючись ст. 5 Закону «Про третейські суди» домовились про те, що спір розглядається одноособово третейськми Суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого третейському суду при Асоціації українських банків».

31.03.2015 року від ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання, в якому він заперечив проти вирішення спору в Шевченківському районному суді м. Києва та просив залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло, до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, заперечення проти вирішення спору в суді.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05 березня 2009 року доповнено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» п. 7, відповідно до якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року в справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу сьомого, одинадцятого ст. ст. 2, 3, п. 9 ст. 4 та розділу VІІІ «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом способами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Залишаючи позов без розгляду, поза увагою суду першої інстанцій залишилось те, що зазначення в договорі можливості вирішення спору між його сторонами в третейському суді є альтернативним способом захисту їх прав та не виключає можливості звернення до суду загальної юрисдикції з відповідним позовом у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене ухвала суду відповідно ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року - скасувати і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: