Справа № 669/931/15-ц
Провадження № 2/669/307/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Давидюка О.І.

при секретарі Демянюк Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_5, представника ТОВ «Рихальський завод сухого молока» ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду смт.Білогіря цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рихальський завод сухого молока», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом (а.с. 1-6) з послідуючими уточненнями позовних вимог від 30 жовтня 2015 року (а.с. 89-90) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рихальський завод сухого молока» (далі по тексту ТОВ «Рихальський завод сухого молока») та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту ПАТ «НАСК «Оранта») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 69858,24 грн., з яких:

- на відшкодування майнової шкоди в сумі 44858,24 грн. і моральної шкоди в сумі 5000 грн. із ПАТ «НАСК «Оранта» та моральної шкоди в сумі 10000 грн. з ТОВ «Рихальський завод сухого молока» позивачу ОСОБА_1;

- на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. позивачу ОСОБА_2 та моральної шкоди в сумі 5000 грн. позивачу ОСОБА_4 з ПАТ «НАСК «Оранта».

Крім того, 07 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 поданою заявою збільшила розмір позовних вимог, а саме просила стягнути на її користь з ПАТ «НАСК «Оранта» 44858,24 грн. на відшкодування майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а також просила стягнути з ТОВ «Рихальський завод сухого молока» 44858,24 грн. на відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди (а.с. 143).

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 23 червня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, власником якого являється ТОВ «Рихальський завод сухого молока», під керуванням водія ОСОБА_7, який перебуває в трудових відносинах із вказаним підприємством.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачі отримали різної тяжкості тілесні ушкодження, а належний ОСОБА_1 автомобіль Audi-А6 зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту якого згідно висновку оцінювача від 30 липня 2014 року складає 43782 грн.

Крім того, ОСОБА_1 сплатила 36 грн. за відправлення 26 червня 2014 року для ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП, 1010 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 30,24 грн. за повідомлення водія ОСОБА_7 про дату і час проведення автотоварознавчого дослідження.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_7 було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно полісу від 27 липня 2013 року № АС/1376277 цивільно-правова відповідальність ТОВ «Рихальський завод сухого молока» на момент дорожньо-транспортної пригоди 23 червня 2014 року була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» з періодом дії договору з 27 липня 2013 року по 26 липня 2014 року.

В позовній заяві зазначено, що позивачу ОСОБА_1, як власнику пошкодженого автомобіля, заподіяно моральної шкоди, оскільки, володіючи транспортним засобом, вона розраховувала на його цілісність і можливість безперешкодної експлуатації, на тривалий час втратила можливість вести нормальний спосіб життя і змушена затрачати значну кількість душевних сил та енергії для нормалізації своїх життєвих звязків, зайвих затрат часу, коштів та зусиль для організації життя. Також, ОСОБА_1 зазнала душевних страждань, оскільки перебувала на 8-му місяці вагітності та хвилювалася за долю її майбутньої дитини.

З вищевказаних підстав, з врахуванням положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просили позовні вимоги задовольнити.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві з послідуючими уточненнями, просили їх задовольнити.

Представник ТОВ «Рихальський завод сухого молока» ОСОБА_6 в судовому засіданні позовних вимог не визнала, просила в задоволені позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с. 137-139, 154-158, 185-186).

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_5 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просив в задоволені позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмовому запереченні (а.с. 114). Крім того, зазначив, що власник пошкодженого автомобіля не зверталася до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, законодавством передбачено стягнення на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 5 % від страхової виплати, а не 5 % ліміту відповідальності.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 23 червня 2014 року на автодорозі Хорошів-Степанівка Білогірського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7

Власником автомобіля НОМЕР_2 є відповідач ТОВ «Рихальський завод сухого молока», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26 липня 2013 року серії САТ № 024839 (зворот а.с. 19).

Як вбачається з довідки ТОВ «Рихальський завод сухого молока» від 02 липня 2014 року № 477, виписки з наказу від 01 листопада 2013 року № 105/8 та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 011113 водій ОСОБА_7 на момент ДТП перебував в трудових відносинах з ТОВ «Рихальський завод сухого молока» і за ним був закріплений вантажний автомобіль НОМЕР_2 (а.с. 20-22).

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_7 було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 28).

Згідно полісу від 27 липня 2013 року № АС/1376277 цивільно-правова відповідальність ТОВ «Рихальський завод сухого молока» на момент дорожньо-транспортної пригоди 23 червня 2014 року була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» з періодом дії договору з 27 липня 2013 року по 26 липня 2014 року з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю в розмірі 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн. та франшизою в розмірі 0 грн. (а.с. 18).

26 червня 2014 року до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1, як потерпіла особа, яка отримала право на страхове відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23 червня 2014 року, надавши всі необхідні документи та відомості, а також заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб від 11 вересня 2014 року (а.с. 23-24, 91-92).

Як вбачається із висновків судово-медичного експерта від 30 червня 2014 року відповідно № 340, № 341 та № 342, в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_4 отримав легке тілесне ушкодження у вигляді забою правого колінного суглобу із садном на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, позивач ОСОБА_2 отримав легке тілесне ушкодження у вигляді садна на поверхні лоба справа, а в позивача ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (а.с. 35-37).

Загальний порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначається розділом III Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 цього ж Закону, шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

У відповідності до п. 24.1 ст. 24 цього ж Закону, у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю.

Відповідно до ст. 9 цього ж Закону страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Пунктом 9.4 зазначеної статті передбачена страхова сума 100000 грн. (ліміт відповідальності за шкоду спричинену здоровю потерпілому), а не страхова виплата за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілого.

З урахуванням зазначеного, страхове відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоровю і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виходячи із розміру страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю.

Позивачі до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди спричиненою ушкодженням здоровя, а саме, повязаної з їхнім лікуванням не зверталися, жодних доказів з відповідного медичного закладу охорони здоровя про причину хвороби, перебіг хвороби, призначення лікування, чеки та квитанції на придбання призначених ліків тощо, ні до страхової компанії, ні до суду позивачами не надано.

Більше того, жодних доказів, які б свідчили про те, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП заподіяно шкоди здоровю, останньою суду не надано та в судове засідання не представлено.

Зважаючи на вищевикладене, в задоволенні позовних вимог усіх позивачів до ПАТ «НАСК «Оранта» в частині стягнення моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, слід відмовити за їх безпідставністю.

Що ж стосується вимоги позивача ОСОБА_1 з послідуючими уточненнями про стягнення з відповідачів на її користь майнової та моральної шкоди внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, то суд виходить із наступного.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, у відповідності до п. п. 34.2, 34.3 ст. 34 вказаного Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; якщо представник не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_1, яким під час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_2, є позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та тимчасовим реєстраційним талоном від 22 квітня 2014 року серії ДАР № 403098 (а.с. 12, 15).

26 червня 2014 року до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1, як потерпіла особа, яка отримала право на страхове відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23 червня 2014 року, надавши всі необхідні документи та відомості, а також заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб від 11 вересня 2014 року (а.с. 23-24, 91-92).

З показань в судовому засіданні представника ПАТ «НАСК «Оранта» встановлено, що у встановлений законодавством строк страховиком не було направлено представника на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого автомобіля, будь-які докази на спростування цієї обставини суду не надано.

Більше того, адресований позивачу ОСОБА_1 06 жовтня 2014 року лист від ПАТ «НАСК «Оранта» за № 09-02-09 спростовує доводи представника відповідача в тій частині, що позивач ОСОБА_1 не зверталася до страхової компанії про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування (а.с. 93).

Як вбачається із висновку експерта автотоварознавця від 30 липня 2014 року № 2/07- Audi-А6 сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, становить 43782 грн. (а.с. 38-70).

Протягом 90-та днів, визначених ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування позивачу ОСОБА_1 страховик не виплатив.

Таким чином, оскільки відповідно до п. 4 Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/1376277 цивільно-правова відповідальність ТОВ «Рихальський завод сухого молока», як власника автомобіля НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди 23 червня 2014 року була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності 50000 грн. та франшизою в розмірі 0 грн., то з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 43782 грн. та 1000 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження згідно квитанції від 04 серпня 2014 року № 9136535 (а.с. 71), а всього 44782 грн.

При цьому, оскільки до витрат, повязаних з пошкодженням транспортного засобу, не відносяться заявлені позивачем ОСОБА_1 витрати за відправлення 26 червня 2014 року для ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про ДТП в сумі 36 грн. (а.с. 25), за повідомлення водія ОСОБА_7 про дату і час проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 30,24 грн. (а.с. 73) та послуг банківської установи в сумі 10 грн. (а.с. 72), тому позов цій частині задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 1, п. п. 1-3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1, суд враховує те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла виключно з вини водія ОСОБА_7, належний позивачу автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, які унеможливили ним користуватися за призначенням, відсутність технічно справного автомобіля призвело до втрати нормальних життєвих звязків, зайвих затрат часу, коштів та зусиль організації життя, які раніше компенсувалися за рахунок користування технічно справним автомобілем. В момент зіткнення автомобілів позивач ОСОБА_1, будучи вагітною, перенесла страх за своє життя та життя своєї майбутньої дитини (а.с. 13), а тому також, виходячи із засад цивільного законодавства, зокрема справедливості та розумності, розмір моральної шкоди, заподіяної останній внаслідок пошкодження її автомобіля та перенесеного хвилювання за здоровя та життя своєї майбутньої дитини, суд визначає в розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з ТОВ «Рихальський завод сухого молока».

Разом з тим, суд вважає безпідставною вимогу позивача ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Рихальський завод сухого молока» майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в сумі 44858,24 грн., оскільки вказана шкода в даному випадку стягується судом з ПАТ «НАСК «Оранта» і подвійне її стягнення є неприпустимим.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача з ПАТ «НАСК «Оранта» підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 447,82 грн. (а.с. 121), а з відповідача ТОВ «Рихальський завод сухого молока» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 120).

Керуючись ст. ст. 9, 22-24, 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рихальський завод сухого молока», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 44782 /сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят дві/ гривні на відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рихальський завод сухого молока» на користь ОСОБА_1 3000 /три тисячі/ гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 447 гривень 82 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рихальський завод сухого молока» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. І. Давидюк