АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №214/1356/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження №22ц/774/1566/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія №52(1) Доповідач Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.

суддів Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

секретар Маслова К.В.,

за участю позивача ОСОБА_2 та їїпредставника ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Виконкому Саксаганської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що з вересня 2000 року по вересень 2004 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приймає участі у його навчанні, не надає матеріальної допомоги, у звязку з цим позивач, уточнивши свої вимоги, просила суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні їхнього сина.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, не взяв до уваги, що на протязі всього часу після припинення між ними відносин відповідач майже не бачився з дитиною, не цікавився її життям, не виявляв бажання зустрітись і спілкуватись з нею та приймати участь у її вихованні, ухиляється від сплати аліментів на утримання сина.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Як установлено судом, сторони з вересня 2000 року по вересень 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем(а.с. 4, 5).

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, позивач посилалась на те, що останній вихованням сина не займається, нехтує своїми обов'язками по вихованню дитини, ухиляється від сплати аліментів на сина.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки відповідача ОСОБА_5 та свідомого ухилення його від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина, та дійшов висновку про відсутність законних підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для про позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у ній доказам.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Обєднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу.

Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтями 15, 16 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 151, 153, 157 - 159, якими передбачено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги посиланням на акт заступника голови квартального комітету №24 виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу ОСОБА_8, за підписом сусідів позивачки про те, що зі слів, останньої відповідач зневажає своїми батьківськими обовязками (а.с.9).

Крім того, позивач надала довідки заступника голови квартального комітету №24 виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу ОСОБА_8, згідно з якими ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в буд.№17 по вул..Сакко и Ванцетті сумісно з батьком ОСОБА_9Д, ІНФОРМАЦІЯ_3, матірю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, братом ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, котрий знаходиться у неї на утриманні(а.с.10, 11).

Як убачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 пояснював суду першої інстанції про наявність поважних причин, що перешкоджали йому спілкуватись із сином, про його бажання приймати учать у вихованні та утриманні дитини.

Відповідно до висновку № 6 від 13 серпня 2013 року комісії з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у місті ради, остання вважає за недоцільне позбавлення гр. ОСОБА_5 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно з рішенням №87 від 19 травня 2015 року, комісія з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у місті ради вирішила за недоцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_5, у відношенні до малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.54-55).

Доказів винної поведінки відповідача ОСОБА_5 та свідомого ухилення його від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина матеріали справи не містять.

Згідно з поясненнями представника органу опіки та піклування ОСОБА_4. наданими в суді, служба у справах дітей виконкому Саксаганської міської ради перевіряла відповідача ОСОБА_5 з приводу вживання алкоголю чи наркотичних засобів, відповідач позитивно характеризується за місцем проживання, веде правильний соціальний образ життя, працює, на обліку в правоохоронних органах не перебуває, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав та посилається на те, що позивач не дає змоги спілкуватися із сином, у звязку з чим комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 73 74).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до його неповнолітнього сина ОСОБА_6.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів у відповідності із вимогами ст.. 19 Сімейного кодексу України витребувала висновок органу опіки та піклування стосовно заявленого позивачем питання.

Згідно з висновком Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №10Ї36-4306 від 30 жовтня 2015 року позбавлення відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно сіна ОСОБА_7 недоцільно.

На думку колегії суддів, надані позивачем докази, з урахуванням зазначених вище висновків органу опіки та піклування, не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не містять підстав для її задоволення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав та посилається на те, що спілкування з сином неможливе через дії позивача, яка перешкоджає цьому.

Дані обставини прямо вказують на ознаки не байдужості батька щодо свого сина, а посилання позивача на відсутність батьківського піклування про дитину та умисного ухилення ними від виконання батьківських обов'язків колегія суддів вважає голослівними та такими, що не відображають дійсної картини подій.

Посилання позивача в суді апеляційної інстанції на те, що раніше судом уже розглядалось питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача, після чого він продовжує ухилятись від виховання дитини, не підтверджено належними доказами.

Наявність рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованості по аліментах на утримання сина сторін та неустойки (пені) по її виплаті, а також внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів) не є обставинами, які самі по собі, без урахування інших обставин справи у сукупності, можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав у сенсі положень ч. 2 ст.. 164 Сімейного кодексу України.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, вірно застосувавши до правовідносин, що виникли між сторонами, норми як міжнародного, так і національного права, вислухавши думку дитини, яка висловила бажання щодо позбавлення батька батьківських прав (а.с. 74 75), інші істотні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та встановивши відсутність виняткових обставин, у звязку з якими батько повинен бути позбавлений батьківства у відношенні до свого сина, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого і законного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для її задоволення.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_12