Провадження №6/751/2325/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

ТОВ „ Кредитні ініціативи звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 25.08.2015 року по справі №2063-9/551/15 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ „ Кредитні ініціативи 653 533,55 грн. заборгованості за кредитним договором, 400 грн. 00 коп. витрат по сплаті третейського збору. При цьому ТОВ „Кредитні ініціативи вказує, що справа №2063-9/551/15 розглянута з дотриманням вимог Закону України Про третейські суди і рішення набрало законної сили.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, в матеріалах справи міститься заява представника ТОВ „Кредитні ініціативи про розгляд справи у його відсутність.

У судове засідання заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись згідно ст..74, 76 ЦПК України.

Суд згідно ч.1 ст. 389-9 ЦПК України визнав можливим проводити розгляд справи без участі сторін.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали даної справи, матеріали справи Третейського суду №2063-9/551/15, суд дійшов висновку, що заява ТОВ „Кредитні ініціативи не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено рамкову угоду №SMERS01207, відповідно до якої та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, договорів про відкриття акредитиву, договорів про надання гарантій останній отримав кредитні продукти в межах 120 000,00 доларів США на строк користування 180 місяців (а.с.11).

Отже, 02 липня 2008 року ОСОБА_1, згідно договору про надання траншу №SME0015085, отримав від ЗАТ «Альфа-банк» кредит в сумі 100 000 доларів США на строк користування 84 місяці, зі сплатою 17,87 % річних, та зобовязувався їх повернути і сплатити проценти та комісії у встановлений договором строк (а.с.12-13).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором між ЗАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №SME0015085/1 від 27.03.2009 року. Згідно даного договору поручитель взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, які виникають з кредитного договору №SME0015085 від 02.07.2008 року (а.с.14).

Також, 25.09.2009 року договір поруки було укладено з ОСОБА_2, яка взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, які виникають з умов рамкової угоди №SMERS01207 від 02.07.2008 року, договору про надання траншу №SME0016847 від 20.08.2008 року (а.с.15).

Згідно договору факторингу від 28.10.2013 року, ПАТ «Альфа-Банк» відступив свої права грошової вимоги до боржників за договором про надання траншу №SMERS01207 від 02.07.2008 року (а.с.27-29 третейської справи).

У відповідності до п. 4.7 рамкової угоди №SMERS01207 від 02 липня 2008 року, п. 6.2 договору про надання траншу №SME0015085 від 02.07.2008 року, а також п.4.4 договорів поруки №SME0015085/1 від 27.03.2009 року та №SMERS01207/4 від 25.09.2009 року, судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою постійно діючого третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Сторони домовились, що якщо одна із сторін письмово не наполягатиме на іншому, то розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику сторін.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.08.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ „Кредитні ініціативи заборгованість, яка складається з: заборгованість за кредитом 415 647,78 грн, заборгованість по процентам 91 351,94 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів 146 533,83 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати на сплату третейського збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України та ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом за укладеним резидентами кредитним договором була іноземна валюта долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, а отже відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України, п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди» у видачі виконавчого листа слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 212-215, 293, 389-8 - 389-11 ЦПК України, ст.1, 2, 6, п.2 ч.6 ст.56 Закону України Про третейські суди, суд

Ухвалив:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Справу №2063-9/551/15 повернути до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів.

Суддя Н.В. Маслюк