Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/801/15-ц
УХВАЛА

15.12.2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Соловйова A.B.

при секретарі Цмикайло Т.В.,

за участю державного виконавця Рисюк О.В.,

представника стягувачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ярмолинці

скаргу ОСОБА_2 про скасування постанов державного виконавця від 23.11.2015 р. у виконавчих провадженнях №№49184714, 49184856, 49184906 державної Виконавчої служби Ярмолинецького районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2015 р. до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_2 на постанови державного виконавця від 23.11.2015 р. у виконавчих провадженнях №№49184714, 49184856, 49184906 державної Виконавчої служби Ярмолинецького районного управління юстиції про стягнення виконавчого збору.

Скарга мотивована тим, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2015 р. скаржник не отримував, оскільки такі направлялись в с. Лисівка, у той час як скаржник зареєстрований та проживає у м. Хмельницький. Відтак, скаржникові не було відомо про наданий строк для добровільного виконання рішення. Покликається на неконкретизованість майна, від якого слід звільнити будинок. Вважає, що у порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем перевищено суму виконавчого збору.

В судові засідання скаржник, належним чином повідомлений за адресою, зазначеною у скарзі, не зявлявся.

Представник стягувача в судових засіданнях проти задоволення скарги заперечив. Покликається на те, що боржникові було відомо про судове рішення та виконавчі провадження, не зважаючи на те, що за місцем своєї реєстрації боржник фактично не проживає. Намагаючись ухилитись від виконання судового рішення боржник погрожував державному виконавцеві та користується порадою свого адвоката не отримувати кореспонденцію. Державним виконавцем складались акти про те, що рішення суду не виконане, що свідчить про інформованість боржника про необхідність виконання рішення, однак, судове рішення залишилось невиконане і на час розгляду судом скарги.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечив. Ствердив, що про відкриття виконавчого провадження він повідомив боржника рекомендованою кореспонденцією, однак, повноважень перевіряти фактичне отримання кореспонденції боржником у нього немає. Під час виходу на місце державним виконавцем інформувалось боржника про необхідність виконання судового рішення, однак, таке залишилось невиконане. Визнав, що згідно із актом державного виконавця від 18.11.2015 р. боржник був у будь-якому випадку саме у цю дату повідомлений про обовязок виконання судового рішення, а докази ранішого повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 28.07.2015 р. у справі 689/801/15-ц, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Сутковецька сільська рада Ярмолинецького району, про усунення перешкод у користуванні майном, позов було задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном будинком у с. Лисівка Ярмолинецького району вул. Щорса, 10, належним ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та присадибною земельною ділянкою площею 0,25 га за адресою Ярмолинецький район, с. Лисівка, вул. Щорса, 10, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та звільнення від належного їм майна. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13.10.2015 р. рішення було залишено без змін та набрало законної сили.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

На виконання вказаного рішення були видані виконавчі листи від 28.10.2015 р., які предявлено до виконання 02.11.2015 р.. Постановами державного виконавця від 03.11.2015 р. були відкриті виконавчі провадження №№49184714, 49184856, 49184906 з примусового виконання виконавчого документу, що полягає в усуненні перешкод у користуванні нерухомим майном будинком у с. Лисівка Ярмолинецького району вул. Щорса, 10, належним ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та присадибною земельною ділянкою площею 0,25 га за адресою Ярмолинецький район, с. Лисівка, вул. Щорса, 10, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та звільнення від належного їм майна.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Згідно із ч. 5 ст. 25 цього закону, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Скаржник покликається на неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із відміткою на повідомленні про вручення поштових відправлень, таке вручене не було, а повернулось за закінченням терміну зберігання 04.12.2015 р.. До отримання державним виконавцем відомостей про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та надання строку на добровільне виконання виконавчого документа, 25.11.2015 р. боржникові було скеровано за іншою адресою с. Лисівка, постанови про стягнення виконавчого збору, які були отримані 28.11.2015 р. ОСОБА_2.

Згідно із п. 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. Однак, з матеріалів справи вбачається, що на момент винесення оскаржуваних постанов державний виконавець у цьому не пересвідчився та прийняв рішення про стягнення виконавчого збору не маючи відомостей про повідомлення боржника. Державним виконавцем визнано та з матеріалів справи вбачається, що лише 18.11.2015 р. згідно із актом державного виконавця боржник був повідомлений про відкрите виконавче провадження, а відтак постанови про стягнення виконавчого збору були винесені завчасно до закінчення строку на добровільне виконання.

Зазначене не перешкоджає у подальшому винесенню постанов про стягнення виконавчого збору з підстав, передбачених законом із дотриманням встановлених вимог.

Згідно із п. п. 4.1.2., 4.1.3. вказаної інструкції, у разі добровільного, повного або часткового виконання рішення боржником державний виконавець складає про це акт, який підписується стягувачем і боржником або підтверджується відповідним документом. Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення повністю або частково, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону. Згідно із ч. 1 ст. 27, ч. ч. 1, 8 ст. 28 вказаного закону, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Покликання скаржника на неконкретизованість майна, від якого слід звільнити будинок, не заслуговує на увагу, оскільки за змістом виконавчих листів будинковолодіння підлягає звільненню від усього майна скаржника. Належність процесуального статусу скаржника як відповідача по справі та наявність у скаржника відповідного обовязку досліджувалась під час розгляду справи по суті. Документами виконавчого провадження не підтверджується відсутність на час розгляду цієї скарги майна скаржника у вказаному будинку.

Не заслуговує на увагу і посилання скаржника на перевищення суми виконавчого збору, оскільки у своїй скарзі скаржник помилково обчислює такий розмір виходячи з 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замість 60, встановлених у законі на дату винесення оскаржуваних постанов.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Порушення законодавства зі сторони органу ДВС та порушення у звязку із цим прав скаржника у виконавчому провадженні було доведено суду у встановленому порядку належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383-389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанови державного виконавця відділу державної Виконавчої служби Ярмолинецького районного управління юстиції від 23.11.2015 р. у виконавчих провадженнях №№49184714, 49184856, 49184906 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 - скасувати.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржувану ухвалу. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А. В. Соловйов