Справа № 307/2130/15-ц
Провадження № 2/307/1283/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І при секретарі Комяті Н.І., представника позивачів ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до Нижньоапшанської сільської ради де треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 про визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок.

ВСТАНОВИВ

Позивачі предявили позов в суд про визнання за ними в 1/7 (одній сьомій) частині кожному права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вул. Данилова №16 в с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області.

Свої вимоги мотивують тим, що у 1965 році їх дідом ОСОБА_11, разом з їх батьком ОСОБА_12 було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Данилова, 16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша (Діброва) Тячівського району.

Згідно заповіту від 22.03.1973р. ОСОБА_11 все своє майно заповів дочці ОСОБА_13.

24 березня 1982 року помер ОСОБА_11.

Після смерті ОСОБА_11 у житловому будинку по вул. Данилова, 16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша (Діброва) залишилася проживати ОСОБА_13 їх тітка.

29 жовтня 2006 року померла ОСОБА_13.

Після смерті тітки ОСОБА_13 з заявою про прийняття спадщини у встановленому порядку до Тячівської державної нотаріальної контори звернувся батько позивачів - ОСОБА_12, який був рідним братом померлої ОСОБА_13. Спадкоємців за заповітом та спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_13 не було.

Таким чином, при відсутності спадкоємців за заповітом та спадкоємців за законом першої черги, їх батько ОСОБА_12 мав право на спадкування після смерті ОСОБА_13 житлового будинку по вул. Данилова, 16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша (Діброва) в цілому як спадкоємець померлої за законом другої черги.

Рішенням Тячівського районного суду від 25 липня 2007 року по цивільній справі №2-816/07 визнано за ОСОБА_12 в цілому право приватної власності на спадкове майно житловий будинок №16 по вул. Данилова (№365 по вул. Топчино), 365 у с. Нижня Апша (с. Діброва) Тячівського району.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 13 листопада 2007 року рішення Тячівського районного суду від 25.07.2007р. скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_12 про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Данилова, 16 (Топчино, 365) у с. Нижня Апша (Діброва) Тячівського району відмовлено у звязку з тим, що житловий будинок, розташований по вул. Данилова, 16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша Тячівського району на день розгляду справи був самочинним будівництвом; ОСОБА_13 за життя набула у передбаченому законом порядку право власності на житловий будинок, розташований по вул. Данилова, 16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша Тячівського району, та в силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки право власності на житловий будинок по вул. Данилова, 16 (Топчино, 365) у с. Нижня Апша залишилося не оформленим, у грудні 2009 року їх батько ОСОБА_12 звернувся до Тячівського районного суду з позовом про визнання права власності на самочинно побудований житловий будинок по вул. Данилова, 16 (Топчино, 365) у с. Нижня Апша.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно рішення 5-ої 5-го скликання Нижньоапшанської сільської ради №12 від 19 січня 2007 року йому було виділено земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по вул. Топчино, 365 у с. Нижня Апша Тячівського району для будівництва і обслуговування житлового будинку та зазначена земельна ділянка була відведена у натурі (на місцевості), межі земельної ділянки були встановлені і погоджені з суміжними землекористувачами, про, що складені акт про перенесення в натуру меж земельної ділянки, наданої для індивідуального будівництва, акт погодження меж земельної ділянки та абрис-схема розташування земельної ділянки.

Рішенням Тячівського районного суду від 24 грудня 2009 року позов ОСОБА_12 задоволено та визнано за ним право власності на самочинно побудований житловий будинок, розташований по вул. Данилова, №16 (шістнадцять) (колишній Топчино, 365) у с.Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області.

Після набуття права власності на житловий будинок, їх батьком ОСОБА_12 було оформлено право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по вул. Данилова,16 у с. Нижня Апша Тячівського району на підставі Державного акту на право власності на землю від 25 травня 2010 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №61.

Надалі, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 серпня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстрованого в реєстрі №4970, батько ОСОБА_12 продав, а гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_15 придбали житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Данилова,16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша та присадибну земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Разом з цим, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2011 року рішення Тячівського районного суду від 24.12.2009р. скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_12 - відмовлено.

Надалі, рішенням Тячівського районного суду від 10 жовтня 2012 року у цивільній справі №2-613/11 (провадження №2/711//53/2012), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 лютого 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_12, як продавцем, та ОСОБА_8 і ОСОБА_15, як покупцями, посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстрований в реєстрі №4970, в частині продажу житлового будинку з надвірними спорудами (житловою площею 31,9 кв.м., загальною площею 61,4 кв.м.) №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району; скасовано за ОСОБА_12 реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району у Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації, скасовано за ОСОБА_8 і ОСОБА_15 реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району у Тячівському районному підприємстві технічної інвентаризації.

Право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Данилова,16 (колишній Топчино, 365) у с. Нижня Апша оспорював гр. ОСОБА_16, який являвся племінником ОСОБА_13, яка померла 29 жовтня 2006 року і проживала у спірному будинку після смерті ОСОБА_11.

Проте, у визнанні його прав на спірний житловий будинок було відмовлено рішеннями суду, про які йдеться вище по тексту.

А саме: рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 13 листопада 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_16 до Нижньоапшанської сільської ради, Тячівської державної нотаріальної контори, про визнання його спадкоємцем після смерті ОСОБА_13, та визнання за ним права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Топчино, 365 у с. Нижня Апша Тячівського району - відмовлено.

Рішенням Тячівського районного суду від 10 жовтня 2012 року у цивільній справі №2-613/11 (провадження №2/711//53/2012), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_16 в частині визнання права власності за померлим ОСОБА_11 на самочинно збудоване нерухоме майно будинок №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району; встановлення факту прийняття спадщини померлою ОСОБА_13 в цілому житлового будинку №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11; визнання право власності за померлою ОСОБА_13 в цілому на житловий будинок №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11; встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_16 в цілому житлового будинку №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району в порядку спадкування за законом після смерті його тітки ОСОБА_13; визнання за ОСОБА_16 права власності в цілому на житлового будинку №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району в порядку спадкування за законом після смерті його тітки ОСОБА_13 відмовлено.

У звязку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 серпня 2010 року за реєстровим №4970, укладеного між ОСОБА_12, як продавцем, та ОСОБА_8 і ОСОБА_15, як покупцями, лише в частині продажу житлового будинку з надвірними спорудами №16 по вул. Данилова у с. Нижня Апша Тячівського району, право власності на вказаний будинок залишилося не оформленим, а право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Данилова, №16 у с. Нижня Апша на сьогоднішній день належить третім особам ОСОБА_8 та ОСОБА_15

06 квітня 2011 року їх батько ОСОБА_12 помер.

Після його смерті спадщину прийняли шляхом подання заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ми позивачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7.

ОСОБА_14 цього, 21 липня 2014 року помер ОСОБА_16, який заявляв свої майнові права на спірний житловий будинок, та у визнанні яких йому було відмовлено рішеннями суду, які набули законної сили.

Таким чином, на сьогоднішній день право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Данилова, 16 у с. Нижня Апша Тячівського району не встановлено і не оформлено.

Земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована по вул. Данилова, №16 у с. Нижня Апша, на якій розташований спірний будинок, належить на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 серпня 2010 року за реєстровим №4970.

Вважаємо, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Данилова, №16 у с. Нижня Апша Тячівського району підлягає визнанню за нами позивачами.

Позивач та Представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Представник Нижньоапшанської сільської ради, в судове засідання не зявився, а написав заяву слухати справу у його відсутності позовні вимоги підтримує, тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в судове засідання не зявилися, а надіслали суду заяву слухати справу у їх відсутності, проти заявленого позову не заперечують. Також не заперечують проти визнання права власності на будинок за позивачами який знаходиться на земельній ділянці яка належить їм.

ОСОБА_17 в судове зсідання не зявилась хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно д договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 серпня 2010 року ОСОБА_12 продав житловий будинок № 16 по вул.. Данилова в с. Нижня Апша та земельну ділянку площею 0,15 га на якій розташований будинок ОСОБА_8В та ОСОБА_15

Відповідно до свідоцтва по смерть ОСОБА_12 помер 6 квітня 2011 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 10 жовтня 2012 року скасовано договір купівлі продажі житлового будинку від 11 серпня 2011 року укладеного між ОСОБА_12І та ОСОБА_8В ОСОБА_18Д .

Ухвалою судової колегії Закарпатського апеляційного суду від 27 лютого 2013 року Рішення Тячівського районного суду від 10 жовтня 2012 року залишено без змін.

7 квітня 2011 року в нотаріальну контору з заявою звернулась ОСОБА_19 яка відмовилась від своєї частки в будинку після смерті чоловіка ОСОБА_12 в користь своїх дітей.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Поняття майнового права визначено ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.

Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268, 1269, 1299 ЦК).

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення.

Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції від 16 грудня 2015 року вбачається що ОСОБА_2М звертався з заявою про прийняття в експлуатацію житлового будинку № 16 по вул.. Данилова в с. Н.Апша , але йому було відмовлено оскільки земельна ділянка на якій розміщено будинок належить ОСОБА_8В та ОСОБА_18Д

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Частиною 1 ст.182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обовязковій державній реєстрації . Державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. ОСОБА_14 того, відповідно до п.6 ст. 3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону.

Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обовязковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

В силу статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

01 березня 2013 року на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Статтею 1299 ЦК встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених частиною 1 статті 1297, частиною 1 статті 1299 ЦК України, по оформленню права на спадщину, у складі якого є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 постанов від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно з положеннями ст.ст.1217, 1218, 1261 ЦК України ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_5 ОСОБА_20 ОСОБА_4 ОСОБА_6 Нуцу Михайлович є особами які за законом мають право на проведення державної реєстрації права власності.

Рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є право встановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна (ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України Про власність обєктами права особистої власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування й інші речі.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України Про власність володіння майном визначається правомірним, якщо зворотне не буде встановлено судом.

Позивачі відповідно до ст. 1261 ЦК України в (ред. 2004 р.) відносяться до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_12І не має, що є доведеним та встановлено в судовому засіданні.

Про прийняття позивачами спадщини - спадкового будинку після смерті ОСОБА_12І , свідчить та обставина, що вони звернулась в нотаріальну контора з заявою про прийняття спадщини,

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_5 ОСОБА_20 ОСОБА_4 ОСОБА_6 Нуцу Михайлович звернулись з заявами в нотаріальну контру про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_12.

Відповідно до ст..1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити.

На основі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 215, 213 ЦПК України, ст. ст. 376 ч.3, 1233-1235, 1261, 1268 ч.3 ЦК України,

РІШИВ

Позов задовольнити повністю

Визнати право власності в по 1/7 частині на спадковий будинок № 16 з надвірними спорудами по вул. Данилова в с. Нижня Апша за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7.

На рішення може бути подана апеляція в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з моменту проголошення, через Тячівський районний суд, а сторонам які брали участь в розгляді справи але не були присутні під час проголошення рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду. ОСОБА_21