УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши заяву ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Токмацького РЕМ до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановив:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Токмацького РЕМ до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору можна встановити якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Зважаючи на той факт, що заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 14.01.2009 року по 26.03.2015 року, тобто з перевищенням встановленого строку позовної давності, про застосування якого має право заявити боржник при розгляді справи, суддя доходить висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З огляду на положення ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог. Таким чином, постановити ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог про стягнення заборгованості є неможливим.

Виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви, вбачається спір про право, що згідно п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно заявнику слід роз'яснити, що відповідно до ст.101 ч.2 ЦПК України відмова в прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 293 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Токмацького РЕМ до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз'яснити ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Токмацького РЕМ його право на звернення з тією самою вимогою до суду в позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя