Провадження № 2/331/642/15
ЄУН № 331/7975/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд у складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому вказав, що 19 вересня 2008 року між ПАТ Комерційний банк Надра, в особі відділення ПАТ КБ Надра Запорізьке РУ, ОСОБА_1В та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 17/2008/2360 Фап, згідно якому позичальнику надано кредит у розмірі 23 278.00 доларів США для придбання автомобіля в строк до 17.09.2015 року зі сплатою 15,3 % річних. За вказаним договором ОСОБА_2 виступив поручителем. Станом на 08.01.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 367256,77 грн. що еквівалентно 45947,30 доларів США, з них: 186061,05 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 116675,26 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 11247,99 грн. - пеня за прострочення кредиту; 19876,35 грн. пеня за прострочену заборгованість згідно додаткової угоди №1; 18606,11 грн. сума за нарахованими штрафами зг. п. 5.2.; 114790,01 грн. сума за нарахованими штрафами зг. п. 5.3. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання цього кредитного договору недійсним. У позові зазначила, що в порушення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та положень постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року, їй письмово не булі повідомлені повні умови надання кредиту. Тому просить визнати кредитний договір недійсним.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. У заяві вказує, що підтримує позов у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивачем не підтверджено отримання коштів ОСОБА_1, розрахунок суми боргу неправильний, так як банком не врахована додаткова угода № 1 до договору. Банк вже звертався з таким позовом і його було залишено без розгляду, а банк в шестимісячний строк з новим позовом не звернувся. Також просить застосувати позовну давність.

Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

В судове засідання відповідач повторно не з'явилася. Надіслані на зареєстроване місце проживання повістки не отримала.

Тому суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між ПАТ Комерційний банк Надра, в особі відділення ПАТ КБ Надра Запорізьке РУ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 17/2008/2360 Фап, згідно якому позичальнику надано кредит у розмірі 23 278.00 доларів США до 17.09.2015 року

30.12.2010 року між ПАТ Комерційний банк Надра, в особі відділення ПАТ КБ Надра Запорізьке РУ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додаткову угодою № 1 до кредитного договору.

Пунктом 1.1.1 додаткової угоди встановлено, що за умови виконання позичальником умов цього договору, останньому протягом 6 місяців з 20.01.2010 року до 20.06.2011 року надається відстрочка сплати частини необхідного платежу, при цьому розмір необхідно платежу визначається в додатку (графіку) до цього договору.

Додатком до цієї додаткової угоди є графік платежів, згідно з яким ОСОБА_1 повинна сплачувати з 20 січня по 20 серпня 2011 року по 229 доларів США.

З розрахунку заборгованості, який надав позивач, вбачається що в цей період ОСОБА_1 сплатила тільки 229 доларів США 18.04.2011 року. Інших платежів не здійснювала.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23.02.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ Надра суму заборгованості за кредитним договором № 17/2008/2360 Фап.

Після скасування заочного рішення ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2012 року позов ПАТ КБ Надра про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 17/2008/2360 Фап залишено без розгляду.

Пунктом 4.3.7 додаткової угоди до кредитного договору передбачено, що протягом 30 днів х дати одержання повідомлення кредитора про неналежне виконання умов кредитного договору він зобовязаний в повному обсязі повернути суму заборгованості за кредитом.

П.3.2.5-3.2.6 додаткової угоди передбачено, що поручитель бере на себе зобовязання протягом 3 банківських днів з для отримання повідомлення банку про неналежне виконання боржником свого обовязку, виконати його за нього.

За приписами частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-28цс14 у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобовязання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для предявлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № у справі 6-78цс12 якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, банк змінив строки основного зобовязання внаслідок реалізації права кредитора на дострокове повернення кредиту боржником. У такому випадку строки виконання зобовязання змінюються як відносно боржника, так і відносно поручителя за умови дотримання кредитором шестимісячного строку з дня виникнення у боржника обовязку достроково повернути кредит для направлення вимоги або предявлення позову до поручителя.

Після залишення позову без розгляду банк не направив у шестимісячний строк вимогу до поручителя щодо повернення кредиту та не предявив у встановлений строк позову до суду.

Відтак, враховуючи положення статті 252, частин 2, 3 статті 254 ЦК України, суд вважає, що порука ОСОБА_2 припинилася в травні 2013 року. Так як цей позов банк подав в вересні 2013 року, то позовні вимоги до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за цим кредитним договором, заборгованість за кредитом, процентами та пенями складає 367256,77грн. Свого розрахунку боргу, який би спростовував розрахунок банку, ОСОБА_1 не робила.

Тому суд приймає розрахунок банку. Факт отримання коштів за кредитним договором визнавався ОСОБА_1 шляхом сплати необхідних платежів за договором. Більш того, подаючи позов до банку вона про це не зазначала. Тому ці заперечення іншого відповідача суд не приймає.

Відповідач ОСОБА_1 заяви про застосування позовної давності не робила, тому позовні вимоги до неї підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходить з наступного:

Умовами кредитного договору № 17/2008/2360 Фап, п.п. 1.1, 1.1.4, передбачено, що банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 23278,00 долари США, терміном по « 17» вересня 2015 року включно. Кредитні кошти було надано з встановленням процентної ставки в розмірі 15,3% річних. Пунктами 2.2.1, 2.2.3 Кредитного договору передбачений обовязок позичальника до 18 числа поточного місяця, сплачувати мінімальний необхідний платіж 456,08 доларів США.

Згідно пункту 5.1 Кредитного договору Позичальник зобовязався у разі порушення строку сплати мінімально необхідних платежів по Кредиту, сплачувати Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Розділом 2 кредитного договору передбачений порядок розрахунків.

Розділами 4,5 кредитного договору передбачені права, обовязки та відповідальність сторін.

Згідно з ч.1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 2, 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», що діяла на день укладання договору, встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Таки ж положення містяться в п.2,2.4,3.2,3.3 Постанови НБУ №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач посилається на ч. 1 ст. 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Суд вважає, що при укладенні договору сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і він за своїм змістом відповідає положенням Законодавства, що регулюють укладання договору про надання споживчого кредиту.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі ненадання зазначеної вище інформації, суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тому відсутні законні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 203, 258, 526, 625,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра(р-р 6013, МФО 380764, ) суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 367256,77грн, яка складається з: 186061,05 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 116675,26 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 11247,99 грн. - пеня за прострочення кредиту; 19876,35 грн. пеня за прострочену заборгованість згідно додаткової угоди №1; 18606,11 грн. сума за нарахованими штрафами зг. п. 5.2.; 114790,01 грн. сума за нарахованими штрафами зг. п. 5.3.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра судовий збір 3441 грн.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мінасов