Справа № 522/311/15-ц
Провадження № 2/522/3827/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за депозитним вкладом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», та просить визнати протиправною відмову Банку в поверненні йому суми вкладу та процентів; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» суму вкладу за договором №5432 від 23 липня 2014 року у розмірі 12 003, 00 дол. США, а також суму нарахованих на вказану суму відсотків, а також стягнути суму моральної шкоди в розмірі 600, 00 дол. США.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та відповідачем 23 липня 2014 року був укладений договір банківського вкладу №5432, згідно якого він вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 12 003, 00 дол. США строком до 06 серпня 2014 року зі сплатою 8, 25 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки. Позивач 15 жовтня 2014 року звернувся до Банку з заявою про стягнення суми депозитного вкладу з нарахованими відсотками.

Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, та вказав, що 26 червня 2015 року йому Банком була виплачена грошова сума у розмірі 7 311, 85 дол. США. Тому, позивач просив стягнути з Банку залишок невиплачених коштів у розмірі 5 104, 67 дол. США, а також суму моральної шкоди в розмірі 600, 00 дол. США.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вказала, що 24 грудня 2014 року Банк перерахував суму вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 12 420, 73 дол. США на поточний рахунок позивача № 2520. Вини Банку в тому, що зазначені кошти позивачем не були отримані вчасно, на думку представника, немає, оскільки згідно постанови Правління НБУ №150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних, та в період з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року в Банку діє тимчасова адміністрація. Проти відшкодування моральної шкоди на користь позивача представник Банку також заперечувала, та вказала, що позивачем не доведено, що неповернення такого вкладу спричинило йому моральні та душевні страждання.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 23 липня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір банківського вкладу №5432, згідно якого він вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 12 003, 00 дол. США строком до 06 серпня 2014 року зі сплатою 8, 25 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки.

Відповідно до п. 1.11 договору сторони домовились, що якщо вкладник за цим договором не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення Банку останнього дня строку, встановленого у п. 1.3 цього Договору, дія цього Договору вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах (окрім розміру процентної ставки). У разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу зі спливом строку, автоматично встановленого при продовженні дії цього Договору, дія цього Договору кожен наступний раз вважається продовженою за згодою вкладника на той самий строк на тих же самих умовах (окрім розмірі процентної ставки), проте загальний термін залучення вкладу за цим Договором не може складати більше 12 періодів продовження строку дії цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, по закінченню дії договору, тобто 06 серпня 2014 року позивач не звертався до Банку з заявою про повернення йому суми банківського вкладу з відсотками, а 15 жовтня 2014 року позивач звернувся до Банку з заявою про повернення йому лише суми відсотків у розмірі 470, 00 дол. США.

Згідно п. 1.13 договору у разі, якщо вкладник в останній день дії 12 періоду продовження строку дії цього Договору з моменту внесення вкладу за цим Договором не витребує суму вкладу, та така сума вкладу наприкінці дня закінчення цього строку перераховується на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів № 2520, відкритий на імя вкладника в установі Банку, про що вкладник доручає Банку здійснити таке договірне списання.

Таким чином, за умовами договору, його дія пролонговувалась автоматично, оскільки позивач не звертався із завами про припинення дії договору.

Лише 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про закриття його рахунку та повернення коштів.

Тому, 24 грудня 2014 року відповідно до п. 1.9 та 1.10 цього договору, Банк перерахував суму вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 12 420, 73 дол. США на поточний рахунок позивача № 2520, що підтверджується відповідною випискою з рахунку ОСОБА_1 від 07 травня 2015 року.

У судовому засіданні також доведено, що у звязку з дією в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації на період з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року згідно постанови Правління НБУ №150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» позивач лише 26 червня 2015 року отримав грошову суму у розмірі 7 311, 85 дол. США, про що свідчать відповідні виписки з рахунку позивача надані представником Банку до суду.

Крім того, як вбачається з витягу списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 липня 2015 року, ОСОБА_1 також було виплачено на поточний рахунок № 2520 та № 7569 грошова сума у розмірі 200 000, 00 грн. на підставі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

В судовому засіданні ОСОБА_1 погодився, що стягненню на його користь підлягає залишок невиплаченого депозитного вкладу в сумі 5 104, 67 дол. США. Однак, після перерахування суми залишку коштів на рахунку позивача, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суму грошових коштів у розмірі 5 108, 88 дол. США (12 420, 73 дол. США - 7 311, 85 дол. США).

У той же час, суд вважає необґрунтованою вимогу ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суми моральної шкоди, оскільки відшкодування такої шкоди по даній категорії законом не передбачена.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У звязку з несплатою позивачем судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 266, 13 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 15, 16, 526, 530, , 1058, 1059, 1060 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за депозитним вкладом, - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 5 108 (пять тисяч сто вісім) дол. США 88 центів.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави суму судового збору у розмірі 1 266 (одна тисяча двісті шістдесят шість) грн. 13 коп.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.Б. Свячена