Києво-Святошинський районний суд Київської області
Провадження № 2/369/4854/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10.12.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Маршалковській О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18.02.2015 ОСОБА_2 отримав за борговою розпискою від позивача в борг грошові кошти в сумі 28 000 (двадцять вісім тисяч) ЄВРО.

За змістом боргової розписки, позичальник зобовязався повернути грошові кошти в повному обсязі у строк до 01.05.2015.

Однак, у вказаний строк відповідач свого зобовязання не виконав, у звязку з чим позивачем 12.08.2015 направлено претензію з вимогою погашення заборгованості у строк до 20.08.2015.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав претензію особисто 14.08.2015, однак у визначений претензією строк він заборгованість не погасив, відповідь на претензію не надіслав та не вчинив жодних дій для досудового урегулювання спору.

Тому просив стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 889 881 ( вісімсот вісімдесят девять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 48 коп., з яких 683 760 (шістсот вісімдесят три тисячі сімсот шістдесят) грн.. 00 коп. - основного боргу, 21 112 (двадцять одна тисяча сто дванадцять) грн. 88 коп. - інфляційного збільшення суми боргу, 175 791 (сто сімдесят пять тисяч сімсот девяносто одна) грн. 89 коп. пені, подвійної облікової ставки НБУ та 9 216 (девять тисяч двісті шістнадцять ) грн. 71 коп. - 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 18.02.2015 отримав від позивача борг грошові кошти в сумі 28 000 (двадцять вісім тисяч) ЄВРО, що підтверджується відповідною борговою розпискою, написаною власноруч позичальником.

За змістом боргової розписки, позичальник зобовязався повернути грошові кошти в повному обсязі у строк до 01.05.2015.

12.08.2015 позивачем було направлено претензію з вимогою погашення заборгованості у строк до 20.08.2015, однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав претензію особисто 14.08.2015, але у визначений претензією строк заборгованість не погасив, відповідь на претензію не надіслав.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт надання грошових коштів відповідачу за договором позики підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 18.02. 2015.

Натомість, відповідач свої зобов'язання за договором позики порушив, заборгованість не повернув.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтею 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а отже зобов'язаний, крім суми взятої позики 28 000 (двадцять вісім тисяч) ЄВРО, що на день звернення до суду складає 683 760 , відповідно до офіційного курсу встановлено НБУ повернути позивачу: - 21 112 грн. 88 коп. інфляційного збільшення суми боргу, - 175 791 грн. 89 коп. - пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, та 9 216 грн. 71 коп. - 3 % річних.

Всього нарахованих штрафних санкцій на суму 206 121 грн. 48 коп.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 889 881 (вісімсот вісімдесят девять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 48 коп.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, представник позивача довела ті обставини, на які посилалася як на підставу позовних вимог, надала докази в обґрунтування позовних вимог, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 625, 1046, 105 0 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212- 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1)на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) борг сумі 889 881 ( вісімсот вісімдесят девять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 48 коп., з яких 683 760 (шістсот вісімдесят три тисячі сімсот шістдесят) грн.. 00 коп. - основного боргу, 21 112 (двадцять одна тисяча сто дванадцять) грн. 88 коп. - інфляційного збільшення суми боргу, 175 791 (сто сімдесят пять тисяч сімсот девяносто одна) грн. 89 коп. - пені ,подвійної облікової ставки НБУ, 9 216 (девять тисяч двісті шістнадцять ) грн. 71 коп. - 3% річних та судовий збір у розмірі 6090 (шість тисяч девяносто)грн., а всього 895971 (вісімсот девяносто пять тисяч девятсот сімдесят одна) грн..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя