Справа №592/330/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2246/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні квартирою,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звертаючись з позовом зазначав, що відповідачка не мешкає в спірній квартирі без поважних причин більше шести місяців, не цікавиться спірною квартирою, як постійним місцем проживання, а тому просив суд визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням-квартирою.

ОСОБА_5 не погодившись з позовом ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом, який мотивувала тим, що останній чинить їй перешкоди в користуванні спірною квартирою, робить неможливим проживання в ній, без дозволу вселив у квартиру своїх родичів, а тому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом її вселення та виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Також просила встановити порядок користування спірною квартирою, а саме виділити їй кімнату площею 12 кв.м., ОСОБА_3 - кімнату 16 кв.м., кухню, коридор, балкон, туалет та ванну кімнату залишити в загальному користуванні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні квартирою, шляхом вселення ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування квартирою №20 в будинку №59 по вул. Білопільський шлях в м. Суми, виділено в користування ОСОБА_5 кімнату площею 12 кв.м., кімнату площею 16 кв.м. залишено в користуванні ОСОБА_3, кухню, коридор, балкон, туалет та ванну залишено в загальному користуванні. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_5 та відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 21 січня 1996 р. сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб (а.с.40), який за рішенням суду 13 квітня 2012 року був розірваний (а.с.5).

На підставі рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів № 399 від 19.08.1997 р., ОСОБА_3 та членам його сім'ї, ОСОБА_10 видано ордер на житлове приміщення, а саме на житлову квартиру АДРЕСА_1 (а.с.41).

Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» № 2620 від 15.01.2015 р., за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_10, ОСОБА_3 (а.с.6).

05 квітня 2013 р. ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_11 (а.с.77).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що останній не довів відсутність ОСОБА_5 понад шість місяців у спірній квартирі, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування квартирою.

З даним висновком суду колегія суддів цілком погоджується.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 обґрунтовував його виходячи з вимог ст.ст. 71 і 72 ЖК України, які визначають умови, підстави та порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Так, відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Виходячи зі змісту ст. ст. 71 , 72 ЖК Української РСР , відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суди повинні встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.

Згідно з вимогами ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не доведено факт не проживання ОСОБА_5 у спірній квартирі понад встановленого строку. Також судом обґрунтовано не взято до уваги пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, оскільки вони лише констатують факт відсутності ОСОБА_5 в спірній квартирі з вересня 2011 року, проте пояснень щодо причин такої відсутності не надали. Встановлення причин відсутності ОСОБА_5 у спірній квартирі в даній справі має вирішальне значення, оскільки останньою стверджуються вчинення перешкод у користуванні квартирою діями ОСОБА_3, доводи якої останнім не спростовано.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтвердила, що дійсно у звязку з погіршенням відносин з ОСОБА_3 у них виник спір щодо користування квартирою. Проте, іншого постійного місця проживання у неї немає і вона періодично починаючи з 2012 року проживала в квартирі в період відсутності ОСОБА_3, який вахтовим методом працював в Російській Федерації. Таке користування квартирою продовжувалося до того часу, поки в ній не зявилася сестра ОСОБА_3О ОСОБА_6, яка свого житла не має і проживає в м. Суми, зі своєю сімєю знімаючи квартиру. Останній раз вона була в квартирі 7 січня 2015 року на запрошення ОСОБА_3 де в присутності ОСОБА_6 обговорювалося питання щодо виплати їй компенсації за добровільну виписку з квартири. Даної зустрічі, даючи пояснення в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 не заперечував.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_5 після розлучення з ОСОБА_3 уклала новий шлюб з ОСОБА_11 і тим самим обрала інше постійне місце проживання, не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 5 квітня 2013 року останній був засуджений до позбавлення волі і з 5 листопада 2013 року по 10 квітня 2015 року відбував покарання в місцях позбавлення волі (а.с.146). Новий чоловік ОСОБА_5 також свого житла немає.

Наявність в рішенні суду посилання на норми Цивільного кодексу України, зокрема на ст. 356, 358, 391, що регулюють питання права власності, також не може бути підставою для скасування судового рішення. Приймаючи рішення в даній справі суд вірно керувався і нормами житлового законодавства ст. 71,72 ЖК Української РСР і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Посилання на зазначені вище норми права власності не вплинули на ухвалення законного рішення, а згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Проте, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, зокрема щодо визначення розмірів кімнат, які підлягають виділенню кожній з сторін. Як вбачається з копії поверхового плану АДРЕСА_3 має загальну площу 40 кв.м., з них 1 житлова кімната має розмір 9,4 кв.м., а друга кімната 13,7 кв.м., тому рішення місцевого суду в цій частині підлягає зміні згідно вимог ст. 309 ЦПК України.

Тому керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2015 року в частині встановлення порядку користування квартирою змінити, виклавши абзац пятий резолютивної частини в наступні редакції.

Встановити порядок користування квартирою №20 в будинку №59 по вул. Білопільський шлях в м. Суми, виділивши в користування ОСОБА_5 кімнату площею 9,4 кв.м., кімнату площею 13,7 кв.м. залишити в користуванні ОСОБА_3, кухню, коридор, балкон, туалет та ванну залишити в загальному користуванні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -