АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/629/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2438/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкоду у користуванні прибудинковою територією з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 4 листопада 2015 року, -

встановила:

В травні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, яка знаходиться біля будинку МПС, ст. Коржівці, смт. Лозове, Деражнянського району Хмельницької області, шляхом переміщення відповідачем наявних вуликів із бджолиними сімями на відстань не менше 300 метрів від житлового будинку.

На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (раніше будинок МПС ст. Коржівці смт. Лозове Деражнянського району).

Власником сусідньої квартири №1 в цьому ж будинку є ОСОБА_3

Земельна ділянка, на якій розташований будинок належить на праві постійного користування ДТГО „Південно-західна залізниця.

Відповідач на вказаній земельній ділянці спорудив 19 вуликів з бджолосімями і займається бджільництвом, чим вчиняє їм перешкоди у користуванні прибудинковою територією, оскільки існує небезпека нападу бджіл та, як наслідок, отримання поранень.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 4 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

На думку апелянта суд допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, оскільки зайняття ОСОБА_3 бджільництвом з порушенням вимог закону призводить до порушення їх прав, як власників житла та землекористувачів.

В судовому засіданні апелянт та ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач в суді проти апеляційної скарги заперечив та пояснив, що рішення суду є законним та справедливим, відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири №2, по вул. Залізничній, 52, в смт. Лозове Деражнянського району Хмельницької області.

Відповідач ОСОБА_3 є співвласником сусідньої квартири №1 у вищевказаному будинку.

Відповідно до державного акту на право постійного користування, Державному територіально-галузевому обєднанню „Південно-західна залізниця для експлуатації, ремонту та розвитку обєктів залізничного транспорту на території Лозівської селищної ради передано 25,9134 га. Як вбачається з повідомлення Лозівської селищної ради від 02.09.2015 року, двохквартирний житловий будинок котеджного типу, що знаходиться за адресою: смт. Лозове, вул. Залізнична, 52 (бувша адреса: ст. Коржівці, 1197 км., будинок МПС), знаходиться в межах відводу земель залізничного транспорту Південно-Західної залізниці і не відноситься до земель сільської ради.

Як вбачається з акту обстеження від 22.04.2015 року, яке було проведено Лозівською селищною радою, на прибудинковій території вищевказаного будинку зі східної сторони, на відстані 4-20 м. розташовано 19 вуликів з бджолами, вхід у будинок знаходиться із західної сторони, льоту бджіл виявлено не було, ОСОБА_3 проводяться роботи по встановленню огорожі з метою підвищення рівня льоту бджіл.

Встановлені вище судом обставини підтверджені матеріалами справи та не заперечувалися обома сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із недоведеності факту порушення прав позивачів у звязку з відсутністю в діях відповідача щодо зайняття бджільництвом порушень вимог законодавчих актів, на які посилалися позивачі в позовній заяві та в суді першої інстанції. Крім того, оскільки земельна ділянка, на якій розташований будинок та бджолині вулики, не належить сторонам ні на праві власності, ні на праві користування, тому вимагати усунення порушень свого права відповідно до норм ЗК України в якості землекористувачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 не мають можливості.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України „Про бджільництво фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, яка належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Розміщення пасік на земельній ділянці інших власників або користувачів здійснюється за їх згодою.

Згідно з п. 1.2. Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Голови державного інспектора ветеринарної медицини №9 від 30 січня 2001 року пасіки розміщують у благополучній щодо заразних хвороб бджіл місцевості, у сухих, освітлених сонцем, захищених від вітрів місцях, на відстані не ближче 500 м від шосейних доріг і залізниць, пилорам, високовольтних ліній електропередач, не менше 1 км від тваринницьких і птахівницьких будівель і 5 км від воскопереробних заводів, підприємств кондитерської і хімічної промисловості, аеродромів, військових полігонів, радіолокаційних, радіо-і телетрансляційних станцій та інших джерел мікрохвильового випромінювання.

Пунктом 1.3. вказаної Інструкції передбачено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сімю потрібно 30-35 кв.м., залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвірї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл.

Згідно Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України №173 від 19.06.1996 року (додаток №5), розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств, зокрема бджільницьких, до житлової забудови та прирівняних до неї обєктів повинна становити не менше 300 м.

Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимога щодо розміщення пасіки на відстані не ближче 300 м від жилих домів не розповсюджується на індивідуальну пасіку, у звязку з чим правомірно відмовив у задоволенні позову, діючи у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Справа не містить обєктивних даних щодо порушення прав позивачів, як співвласників квартири, розміщенням неподалік житла вуликів з бджолами.

Сама по собі та обставина, що бджолині сімї перебувають у безпосередній близькості від будинку № 52 по вулиці Залізничній, в смт. Лозове Деражнянського району, в якому проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про вчинення їм перешкод у здійсненні ними свого права власності на житло з боку ОСОБА_3

Крім того, як вбачається з письмових заперечень з додатками, які були надані ОСОБА_3 до апеляційного суду, місце розташування вуликів обгороджено суцільним деревяним парканом вистою 2 м. - 2,30 м., знаходиться на частині земельної ділянки з протилежної від входу у будинок сторони, яка безпосередньо не використовується позивачами та спору щодо якої між сторонами не існує.

Питання розподілу судових витрат між сторонами було вирішено судом з дотриманням вимог ст. 88 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційних скарг.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 4 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 59