АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Карманової О.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Сервісно-видавничий центр» про визнання незаконним та скасування наказу відповідача №225-Т від 27.08.2015 про дисциплінарне стягнення.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.10.2015 позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Сервісно-видавничий центр» №225-Т від 27.08.2015 «Про дисциплінарне стягнення». Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ДП «Сервісно-видавничий центр» просить скасувати рішення суду першої інстанції. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи. На підтвердження своїх доводів вказав, що посадові обов'язки позивача затвердженні наказом «Про розподіл функціональних обов'язків та повноважень між керівниками ДП «СВЦ Міндоходів України». Зазначив, що в даному випадку оскаржити догану не можна, оскільки це найменш суровий вид стягнення, який власник має право застосовувати за будь-яке порушення трудової дисципліни.

Справа № 758/9815/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/15411/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів в суді той факт, що позивач при виконанні своїх службових обов'язків вчинив дисциплінарний проступок в зв'язку з чим відсутні правові підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, що наказом № 198-к від 01.08.2012 ОСОБА_1 було призначено на посаду головного редактора журналу «Вісник податкової служби України» Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр Державної податкової служби України» (а. с. 44). Під час роботи посадові обов'язки ОСОБА_1 були визначені наказом ДП «СВЦ Міндоходів» від 20.06.2014 № 116 «Про розподіл функціональних обов'язків та повноважень між керівниками ДП «СВЦ Міндоходів України». Відповідно до вказаного наказу в його службові обов'язки входило, в тому числі направлення до друку журналу «Вісник податкової служби України» до визначеної керівництвом друкарні з урахуванням виходу журналу 25 числа кожного місяця. В суді встановлено, що в серпні 2015 року ОСОБА_1 до типографії було направлено лист-замовлення щодо друку № 32 журналу від 21.08.2015 № 955 з описом технічних характеристик журналу, а також вказівкою, що доставка журналу до редакції має відбутися саме 25.08.2015 (а. с. 13). Відповідно до листа ДП «Преса України» від 31.08.2015 вбачається, що вони приносять свої вибачення за понесені ДП «СВЦ Міністерства доходів і зборів» незручності щодо невчасного виходу журналу. Причиною зазначають те, що всі дні з моменту отримання заявки до передбаченого в заявці терміну видачі тиражу, були вихідними. ДП «Преса України» не виконало умови заявки № 955 від 21.08.2015 та передало тираж журналу 26.08.2015 (а. с. 14). Наказом від 27.08.2015 № 225-Т позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (догани), за несвоєчасний вихід з друку №32 журналу «Вісник. Право знати все про податки та збори» (затримка на один день 25.08.2015). Позивач вважає, що затримка друку журналу на один день виникла не з його вини, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, із яким укладено трудовий договір. Статтею 29 КЗпП України на власника (уповноваженого ним органу) покладено обов'язок щодо роз'яснення працівникові до початку його роботи прав та обов'язків, інформування щодо умов праці. Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст. 31 КЗпП України).

У разі порушення працівником трудової дисципліни до нього застосовуються стягнення, передбачені ст. 147 КЗпП України (догана, звільнення). Порушенням трудової дисципліни може бути невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов'язків, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку чи умов колективного договору.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»від 06.11.1992 № 9, при розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 49 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Враховуючи вищевикладені норми права можна дійти до висновку про те, що при застосуванні дисциплінарного стягнення до працівника, роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що причиною несвоєчасного виходу до друку зазначеного вище журналу був призначений керівництвом ДП «Преса України» 24.08.2015 вихідний день, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог правильними.

Посилання відповідача на те, що зазначений позов є безпідставним, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності є виключним правом відповідача, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки право на таке оскарження надано позивачу законодавством України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі не надано переконливих доказів, які б спростовували правильність висновків суду.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О.Прокопчук