Справа № 2-8966/11
Провадження 2/201/2084/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

при секретарі Джамаловій С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2011 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі ПАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивувало тим, що 30 січня 2008 року Закрите акціонерне товариство СК «Веско» (далі - ЗАТ СК «Веско»), правонаступником якого є ПАТ «СК «АХА Страхування», уклало договір добровільного страхування транспортного засобу з ОСОБА_2 Згідно з умовами зазначеного договору позивач взяв на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 17 липня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, право на яке виникло у нього в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 Вказував, що на виконання вищезазначеного договору йому має бути виплачено страхове відшкодування у розмірі 89 179 грн. 20 коп. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2008 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний ОСОБА_1, якою було встановлено, що 11 червня 2008 року о 18.00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався на перехресті просп. Гагаріна - вул. Медична у м. Дніпропетровську, скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

На виконання умов договору страхування ЗАТ СК «Веско» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 89 179, 20 грн., а тому позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» як правонаступника ЗАТ СК «Веско» 89 179, 20 грн. та покласти на відповідача судові витрати у справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, позовні вимоги було задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року указані судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року справу за цим позовом після скасування прийнятих судових рішень прийнято до провадження суддею Ходаківським М.П. та призначено до розгляду.

Представник позивача у судові засідання, які призначалися на 20 травня 2015 року, 16 червня 2015 року, 09 липня 2015 року, не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які повернулися на адресу суду, при первісному розгляді справи надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Установлено, що 11 червня 2008 року о 18.00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався на перехресті просп. Гагаріна - вул. Медична у м. Дніпропетровську, скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2008 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого с.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою

30 січня 2008 року ЗАТ СК «Веско» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, згідно з умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком від 25 червня 2008 року та доповненнями до висновку від 07 жовтня 2008 року вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «TOYOTA CAMRY» складає 89 179 грн 20 коп., які були виплачені страховиком ОСОБА_2

Факти укладення договору страхування, настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування встановлені судом.

Спір, що виник між сторонами, стосується розміру збитків, що підлягають відшкодуванню в порядку регресу.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як визначено ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

У даному випадку пошкоджений автомобіль є предметом договору добровільного страхування на випадок пошкодження, знищення, незаконного заволодіння цим транспортним засобом, тобто зазначений договір є договором майнового страхування.

Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація».

Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК), а також ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, в даному випадку виникла суброгація та до даних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 1191 ЦК України, оскільки необхідно застосовувати ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування».

Виходячи з того, що страхове відшкодування було сплачено на підставі Закону України «Про страхування», а не на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на спірні правовідносини поширюється положення ст. 993 ЦК України, у звязку з чим позивач має право на суброгацію, а не на регресне відшкодування, проте вимог, повязаних із суброгацією позивач не заявляв, а відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає справу не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на це відсутні правові підстави для стягнення в даному випадку з відповідача регресного відшкодування.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, в ній наявна копія договору добровільного страхування від 30 січня 2008 року № 423-а/08зп, укладеного між ЗАТ «СК «ВЕСКО» та ОСОБА_2, на який позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог та вказуючи, що є правонаступником ЗАТ «СК «ВЕСКО». Однак в матеріалах справи відсутні та при розгляді справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів або посилання на докази правонаступництва між вказаними юридичними особами. При цьому долучений до позовної заяви протокол № 28 позачергових зборів акціонерів ПАТ «СК «АХА Страхування» від 20-23 січня 2011 року підтверджує приєднання АТ «СК «АХА Україна» до АТ «СК «АХА Страхування», оскільки вони досягли між собою домовленості щодо приєднання, а не ЗАТ «СК «ВЕСКО».

Ураховуючи наведені приписи законодавства та встановлені відповідні їм фактичні обставини справи та правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський