Справа № 236/2106/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Красний Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.

при секретарі Макєєвій Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 05 липня 2012 року помер ОСОБА_3, який доводиться ОСОБА_1 батьком. Після смерті батька залишився спадок - житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: с. Ставки Красний Лиман Донецької області, провулок Тімірязєва, б.1.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки право власності на вказаний будинок не було зареєстровано відповідно до закону. Позивач вважає, що її батько ОСОБА_3 набув право власності на вказаний будинок відповідно до договору купівлі-продажу від 28 липня 1992 року, який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори. Її батько проживав у вказаному будинку з родиною до моменту смерті. З яких причин даний договір не було зареєстровано їй не відомо. Вона є спадкоємицею першої черги за законом, інших спадкоємців не має. Посилаючись на правомірність набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно, просила визнати за нею право власності на житловий будинок, оскільки в інший спосіб вона позбавлена можливості захистити свої законні права і інтереси.

Позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи (а.с.36), в судове засіданні не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі в судових засіданнях (а.с.43), уточнила позовні вимоги, щодо адреси спадкового майна (провулок Тімірязєва) та складу спадкового майна: житловий будинок «А», господарсько-побутові будівлі і споруди: сарай «Б», лях «В», літній душ «Г», сарай «Д», вбиральня «Е» (а.с. 38-39).

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Донецької області, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи (а.с 37), в судове засідання представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника в судових засіданнях, рішення просить винести на розсуд суду (а.с.41).

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІСР № 295944 батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько -ОСОБА_3, мати - ОСОБА_6 (а.с.9).

Після укладення 06.02.1998 року шлюбу ОСОБА_5 було присвоєне прізвище «Заярна» (а.с 9).

Судом встановлено, що ОСОБА_7, яка діяла від імені завгоспу «Ставки» Краснолиманського району, та ОСОБА_3 28 липня 1992 року уклали договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: м. Красний Лиман, с. Ставки, провулок Тімірязєва, б. 1 на земельній ділянці 1000 кв. м. (а.с.16). Даний договір нотаріально посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1-1547 (а.с.16 зворот).

Згідно даних Технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться по провулку Тімірязєва, б.1 с. Ставки м. Красний Лиман, станом на 20.05.1988 року, за зазначеною адресою рахуються обєкти: житловий будинок «А», господарсько-побутові будівлі і споруди: сарай «Б», лях «В», літній душ «Г», сарай «Д», вбиральня «Е» (а.с.17-18).

22.08.2007 року померла ОСОБА_6 в с. Ставки м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 237111, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області (а.с.12).

05.07.2012 року помер ОСОБА_3 в с. Ставки м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 633950, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.11).

Згідно повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори спадкова справа до майна ОСОБА_3 не заводилась, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.27).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадкова справа за №40/2012 за заявою про прийняття спадщини від ОСОБА_1 №65 від 30.07.2012 року, свідоцтво про право власності в порядку спадкування не видавалося, але їй видавалися Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні ділянки та майновий пай (а.с.28).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою приватного нотаріуса Краснолиманського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 04 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 на житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, с. Ставки м. Красний Лиман, пров. Тімірязєва, б.1, оскільки спадкоємицею було надано правовстановлюючий документ щодо спадкового майна, а саме: договір купівлі-продажу від 28 липня 1992 року, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1-1547, але не зареєстрований відповідно до вимог закону (а.с 13).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

На момент виникнення права власності на будинок зазначені цивільні відносини регулювалися ЦК УРСР та Законом України "Про власність" від 7 лютого 1991 року.

Так, відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність" від 7 лютого 1991 року у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини.

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів.

Договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: Донецька область, с. Ставки м. Красний Лиман, пров. Тімірязєва, б.1, був 28 липня 1992 року нотаріально посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_8

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, закон передбачав державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно довідки ОСОБА_2 міської ради від 23.07.2015 року № до 0950-02-07 договір від 28.07.1992 року договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: Донецька область, с. Ставки м. Красний Лиман, пров. Тімірязєва, б.1 від 28 липня 1992 року у виконавчому комітеті міської ради не реєструвався (а.с.41).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться по провулку Тімірязєва, б.1 с. Ставки м. Красний Лиман, був набутий ОСОБА_3 у власність на законних підставах з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, тобто з 28 липня 1992 року, що відповідно до діючого на той час законодавства було достатнім для виникнення права власності на нього, та не залежало від державної реєстрації. Після смерті ОСОБА_3 до спадкоємця ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, відповідно до ст. 1216 ЦК України перейшли права і обов"язки спадкодавця.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем доведено набуття права власності на спадкове майно на законних підставах, неможливість захисту іншим шляхом ніж визнання права власності на спадщину в судовому порядку, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, якє залишилося після померлого 05 липня 2012 року ОСОБА_3, а саме: на житловий будинок «А» загальною площею 43,2 кв. м., житловою площею 34,1 кв. м, господарсько-побутові будівлі і споруди: сарай «Б», лях «В», літній душ «Г», сарай «Д», вбиральню «Е», що знаходиться за адресою: с. Ставки м. Красний Лиман Донецької області, провулок Тімірязєва, б.1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя