Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2510/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

23.12.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Напрюшкіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2015 року та на додаткове рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Кіровоградського районного округу ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відділ державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4, яка представляє інтереси селянського (фермерського) господарства «Каспрішина Андрія Васильовича», звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського районного округу ОСОБА_3 та відділ державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 23 вересня 2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1638, таким що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог зазначила, що 18 квітня 2012 року між селянським фермерським господарством «Каспрішиним Андрієм Васильовичем» та ОСОБА_2 укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №1036.

Відповідно до умов якого «позикодавець, передає у власність позичальникові, строком до 18 серпня 2012 року 500 000,00 гривень, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів до 10 серпня 2012 року». В забезпечення зобовязань сторони договору уклали договір застави майбутнього врожаю (п.1;7).

23 вересня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 1638.

Проте, вищевказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його вчинення, оскільки позивач оспорює факт отримання коштів в повному обсязі по договору позики та розписці від 18 квітня 2012 року.

Приватним нотаріусом ОСОБА_3 не перевірено достовірність та безспірність заборгованості боржника, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 та взагалі неправильно визначено розмір заборгованості.

Крім того, порушений п.283 Порядку, відповідно до якого, нотаріус вчиняє виконавчі написи після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником - позивачем, якщо він є відмінним від відповідача, письмової вимоги про усунення порушень. Такої письмової вимоги від нотаріуса або від ОСОБА_2 позивач не отримував ( п.282 Інструкції).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» нотаріус повинен був здійснювати виконавчий напис не на грошові кошти підприємства, а на заставу майбутнього врожаю підприємства.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2015 року визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 23.09.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1638 таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2015 року та додаткового рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2015 року і ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що виконавчий напис видано 23 вересня 2014 року, а позовна заява про визнання договору позики та розписки недійсними була подана позивачем лише 30 липня 2015 року, тобто на момент видання виконавчого напису спір між сторонами був відсутній. Позивач оспорює факт отримання грошових коштів в повному обсязі по договору позики та розписки від 18 квітня 2012 року і погоджується лише на 49700 грн., при цьому не просить зменшити розмір вимоги, а просить повністю скасувати виконавчий напис. Судом не враховано і той факт, що позивач втративши право оскарження двох відкритих виконавчих проваджень, скористався останнім, можливим для нього за термінами, оскарженням виконавчого напису.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи не є однозначними, беззаперечними та не підтверджують наявність у СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» безспірної заборгованості перед ОСОБА_2, а відтак виконавчий напис не підлягає виконанню.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та селянським (фермерським) господарством «Каспрішина Андрія Васильовича» в особі голови ОСОБА_7 укладено договір позики (а.с.18).

Згідно умов якого позикодавець (позивач) передав у власність позичальнику (відповідачу) 500 000 грн., а останній зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму коштів не пізніше 10 серпня 2012 року. Передачу грошей здійснено до підписання договору, на підтвердження факту передачі грошей позичальник видає позикодавцю розписку (п. 1 ). Підпис позичальника в спірному договорі позики скріплений печаткою селянського (фермерського) господарства «Каспрішина Андрія Васильовича». Згідно п. 7 договору в якості забезпечення виконання зобовязання, що витікає з договору позики, сторони зобовязалися до 30 травня 2012 року укласти договір застави майбутнього врожаю (а.с.18).

18 квітня 2012 року позивачем надано розписку про отримання 18 квітня 2012 року на підставі вищевказаного договору позики 500 000 грн. (а.с.19)

11 червня 2012 року між ОСОБА_2 та селянським (фермерським) господарством «Каспрішина Андрія Васильовича» укладено договір застави, за умовами якого заставодержатель передає у власність заставодавця 500000,00 грн. на визначених договором позики умовах, строком до 10 серпня 2012 року. Даним договором застави забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з договору позики, укладеного 18 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича», зареєстрованого в реєстрі № 1036 (а.с.105-109).

У звязку з невиконанням відповідачем умов вищевказаного договору позики від 18 квітня 2012 року представником ОСОБА_2 подано до приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_3 заяву про примусове стягнення коштів за договором позики в розмірі 500000,00 грн., шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (п.5 договору позики). 13 серпня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» на адресу позивача разом із заявою ОСОБА_2 направлено письмову вимогу про добровільне повернення в 30-денний термін з моменту отримання даної вимоги, коштів за договором позики в розмірі 500000 грн. та попереджено позивача, що в разі невиконання вимог позикодавця нотаріусом буде вчинений виконавчий напис про стягнення боргу в примусовому порядку (а.с.70).

23 вересня 2014 року здійснено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення на грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн., які передані селянському (фермерському) господарству «Каспрішина Андрія Васильовича» ОСОБА_2, як позикодавцем за договором позики від 18 квітня 2012 року, зареєстрованим за № 1036. Стягнення проводиться до 10 серпня 2013 року. За рахунок коштів отриманих від селянського (фермерського) господарства «Каспрішина Андрія Васильовича» нотаріус пропонує задовольнити вимоги ОСОБА_2 у розмірі суми основного боргу 500000,00 грн., нотаріальних витрат, повязаних з вчиненням виконавчого напису 500 грн. Виконавчий напис набирає чинності з моменту його вчинення та має бути предявлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом 1 року з дня його вчинення (а.с. 17).

24 вересня 2014 року начальником відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції ОСОБА_8 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису б/н виданого 23 вересня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 про стягнення з СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» на користь ОСОБА_2 за договором позики від 18 квітня 2012 року основний борг в розмірі 500 000,00 грн. (позика) та нотаріальні витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в сумі 500 грн. (а.с.69).

Також 19 травня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису б/н виданого 23 вересня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 про стягнення з СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» на користь ОСОБА_2 499190,47 грн. за договором позики від 18 квітня 2012 року та запропоновано боржнику самостійно повернути вказану суму до 25 травня 2015 року (а.с.20).

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Згідно п.1.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів виходить, що нотаріус на підставі наданих кредитором документів, вчиняє виконавчий напис, між іншим, за наявності безспірності суми заборгованості з урахуванням того, що він не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє відповідність наданих документів, його підхід до вчинення таких дій не повинен бути поверхневим.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не мав обєктивної можливості переконатися у безспірності розміру суми, що підлягала стягненню за виконавчим написом.

Згідно п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в paзi порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно п. 5 договору позики у разі невиконання позичальником свого зобовязання по поверненню позиченої суми в строки вказані в п. 1 цього договору, позикодавець вправі предявити цей договір до стягнення в примусовому порядку, в тому числі й шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Документами, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника та встановлюють прострочення виконання цього зобовязання, разом з цим договором є заява, передана позикодавцем позичальнику у порядку ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» , позитивну відповідь на яку зі сторони позичальника не буде одержано у строки, встановлені позикодавцем у цій заяві, або не будуть сплачені позичені гроші у цей строк (а.с.18)

Матеріалами справи підтверджено, що заява відповідача разом з письмовою вимогою нотаріуса про усунення порушень зобовязання із застереженням вчинення виконавчого напису про стягнення грошових коштів в розмірі 500000,00 грн. за договором позики направлена на адресу СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» 13 серпня 2014 року за № 487/02-24.

Доказів отримання позивачем після 13 серпня 2014 року (день направлення) письмової вимоги щодо усунення порушень умов договору позики, в разі відсутності заперечень позивача стосовно розміру заборгованості, зазначена сума набула б статусу безспірної, стороною відповідача не надано (хоча представник відповідача в суді апеляційної інстанції наполягала на тому, що позивачем вищевказане повідомлення отримано саме 16 серпня 2014 року). З матеріалів наданих до суду і завірених нотаріусом надане зворотнє повідомлення про вручення СФГ «ОСОБА_10В.» повідомлення нотаріуса 06 серпня 2014 року, тобто раніше відправлення (а.с.97). Позивач наполягає, що вимога ним не отримувалась.

Зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення СФГ «ОСОБА_7В.», яке отримане позивачем 06 серпня 2014 року, не підтверджує факту отримання саме вищевказаної письмової вимоги нотаріуса (а.с.97).

Надсилання позивачу письмової вимоги 13 серпня 2014 року, не може бути належним доказом факту її отримання.

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус належним чином не перевірила безспірність суми заборгованості боржника, яку останній категорично оспорює, документи долучені до матеріалів справи не підтверджують наявність у позивача безспірної заборгованості перед відповідачем.

Крім того, вищевказаний договір позики забезпечений договором застави від 11 червня 2012 року, згідно п. 2.1.3. якого заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання терміну виконання заставодавцем зобовязання (в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійсненні відповідно до договору позики), забезпеченого заставою згідно з цим договором, воно не буде виконано (а.с.106).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»).

У звязку з невиконанням позивачем у визначений договором строк взятих на себе зобовязань за договором позики ОСОБА_2 згідно п. 2.1.3 договору застави набув право на звернення стягнення на предмет застави, яким згідно умов договору є майнові права на майбутній врожай.

Крім того, 25 вересня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі за позовом селянського (фермерського) господарства «Каспрішина Андрія Васильовича» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 18 квітня 2012 року, у звязку з невиконанням умов якого приватним нотаріусом видано спірний виконавчий напис (а.с.175). Тобто, позивач оспорює факт отримання коштів по договору позики та розписки в повному обсязі.

Враховуючи, що безспірність заборгованості позивача перед відповідачем не знайшла свого підтвердження, виконавчий напис приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_11 не підлягає виконанню, оскільки вчинений без врахування вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ЗУ «Про заставу» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2015 року та додаткове рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: