Справа № 591/6941/15-ц
Провадження № 2/591/2618/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «Ваш авто», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та застосування наслідки недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2., якій без її згоди 27.08.2015 року уклав договір фінансового лізингу № 000824 з ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто», згідно умов договору «Лізінгова компанія «Ваш авто» зобов'язалася придбати, предмет лізингу - транспортний засіб автомобіль Мазда 6 та передати йому в користування на строк та умовах передбачених договором. Пунктом 8.2 визначена вартість предмета лізингу 19148,94 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент укладення договору складає 450000 грн. На виконання умов договору ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів подружжя сплатив «Лізінгова компанія «Ваш авто» 67500 грн.. Вважає, що вказаний договір між відповідачами укладений з порушенням норм законів, оскільки укладено без її відому та згоди, даний договір виходить за межі дрібного побутового і стосується цінного майна. Тому просила визнати його недійсним з моменту укладення та стягнути з «Лізінгова компанія «Ваш авто» на її користь 675000 грн. та понесені по справі судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав та пояснив, що про укладення договору він дружину не повідомляв та її згоди на це не отримував. Також пояснив, що кошти на сплату авансу він отримав від продажу 25.08.2015 року старого автомобіля, якій був оформлений на імя позивача.

Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не прибув. Представником відповідача подані суду письмові заперечення на позов, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_2, дослідивши фактичні обставини у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається ,що позивач та відповідач ОСОБА_2 з 21 вересня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 26).

У власності подружжя перебував автомобіль ОСОБА_3, титульним власником якого була позивач, та якій був відчужений за спільною згодою подружжя 25 серпня 2015 року за 527687,40 грн. (а.с. 85-87,96).

27 серпня 2015 року ОСОБА_2. уклав договір фінансового лізингу № 000824 з ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто», згідно умов договору «Лізінгова компанія «Ваш авто» зобов'язалася придбати, предмет лізингу - транспортний засіб автомобіль Мазда 6 та передати в користування ОСОБА_2 на строк та умовах передбачених договором. Пунктом 8.2 визначена вартість предмета лізингу 19148,94 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент укладення договору складає 450000 грн. (а.с. 12-23)

На виконання умов договору, 27.08.2015 року ОСОБА_2 сплатив «Лізінгова компанія «Ваш авто» 67500 грн.. (а.с. 24, 97).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК, в якому відсутні положення щодо обовязковості нотаріального посвідчення такого договору.

Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Судом встановлено, що 67500 грн., сплачені відповідачем ОСОБА_2 за спірним договором є спільними коштами подружжя ОСОБА_2, що підтверджується поясненнями допитаного в якості свідка відповідача ОСОБА_2, якій пояснив, що кошти на оплату зобовязання за договором від узяв без відома дружини з кгрошових коштів, які вони отримали від продажу іншого автомобіля. Підстав не довіряти цим поясненням у суду не має, оскільки вони підтверджуються наданими суду доказами, що наведені вище та які вказують на те, що подружжя ОСОБА_2 здійснило відчуження спільного майна за що отримало 527687,40 грн.

Відповідно до частин 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Враховуючи зміст оспорюваного договору та розмір сплачених коштів, суд приходить до висновку, що даний договір виходить за межі дрібного побутового.

Суду не надана письмова згода позивача на укладення спірного договору її чоловіком.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи наведені вище обставини та норми права, суд вважає, що при укладенні спірного договору не були дотримані вимоги закону, а тому позов підлягає задоволенню, а цей спірний договір має бути визнаним недійсним з підстав не отримання ОСОБА_2 згоди іншого подружжя на укладення за рахунок спільних коштів подружжя договору, якій виходить за межі дрібного побутового.

В той же час, вирішуючи питання про застосування наслідків недійсності договору, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 216 ЦК України - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тому, кошти отримані відповідачем ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» за недійсним договором, мають бути повернуті іншій стороні договору ОСОБА_2., а не позивачу.

У звязку з задоволенням позову, з відповідача ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» на користь позивача підлягають стягненню 1162,20 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000824 від 27 серпня 2015 року, укладений між ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_2.

Стягнути з ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_2 67500 грн. сплачених за договором фінансового лізингу № 000824 від 27 серпня 2015 року.

Стягнути з ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_1 1162,20 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги. .

суддя