Справа № 595/1451/15-ц
Номер рядка звіту 30
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю прокурора Пироговська-Гульовата І.С.,

відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучачі справу за позовом прокурора Бучацького району в інтересах держави в особі Фінансового управління Бучацької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор просить суд стягнути з відповідача в користь Фінансового управління Бучацької районної державної адміністрації 2678,29 грн. мотивуючи тим, що 30 червня 2014 року біля 10 год. 30 хв., між неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебували на прибудинковій території будинку № 5 дитячого оздоровчого закладу «Лісовий дзвіночок», що в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області, виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_3 три удари кулаком у живіт, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді закритої тупої травми живота з розривом селезінки, яка ускладнилась внутрішньою кровотечею, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала.

Відповідачка в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що під час лікування потерпілого вона надавала кошти батькам потерпілого для його лікування.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини:

30 червня 2014 року біля 10 год. 30 хв., між неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебували на прибудинковій території будинку № 5 дитячого оздоровчого закладу «Лісовий дзвіночок», що в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області, виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_3 три удари кулаком у живіт, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді закритої тупої травми живота з розривом селезінки, яка ускладнилась внутрішньою кровотечею, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

За даним фактом 01 липня 2014 року внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000211.

Ухвалою Бучацького районного суду від 16 квітня 2015 року до неповнолітнього ОСОБА_2 застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_1 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3, якому злочином було спричинено тілесні ушкодження, перебував на стаціонарному лікуванні в Бучацькій ЦРКЛ з 30 червня по 11 липня 2014 року , тобто одинадцять ліжко-днів.

На його лікування лікарня понесла витрати в сумі 2678,29 грн., що підтверджується довідкою Бучацької ЦКРЛ № 2956 від 17.07.2015 року.

Відповідно до ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого від злочину.

ОСОБА_2 на момент вчинення суспільно- небезпечного діяння не досяг віку чотирнадцяти років.

Згідно ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

В добровільному порядку відповідачем ці витрати не відшкодовано.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням ліжко-днів, проведених у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

На підставі викладеного, суд вважає, що прокурором належними та допустимими доказами доведено наявність витрат на лікування потерпілого від злочину, а отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як слідує з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,212,215 ЦПК України, ст.ст.1166,1178,1206 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1 в користь фінансового управління Бучацької районної державної адміністрації 2678,29(дві тисячі шістсот сімдесят вісім грн. 29 коп.) грн. (р/р 0076 в ГУДКСУ в Тернопільській облсаті, МФО 838012) витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави 243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5