Справа № 186/942/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Демиденко С.М.,

секретар: Фадєєва Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Першотравенську Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Петропавлівський об`єднаний районний військовий комісаріат Дніпропетровської області Міністерства оборони України про встановлення факту учасника антитерористичної операції,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив суд встановити факт, що він був учасником бойових дій, що відбувались з 14 квітня 2014 року по 28 травня 2014 року на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи в районі м. Амвросіївка Донецької області під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він 24 березня 2014 року був мобілізований до лав Збройних сил України Петропавлівським об`єднаним районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 командиром бойової машини у званні старшини. Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 № 67 від 31 березня 2014 його направлено до району зосередження 1 батальйонної-тактичної групи Донецької області для виконання завдань з бойової підготовки.

Відповідно до Указу Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року з квітня 2014 року на території Донецької області розпочалася антитерористична операція .

Перебуваючи в районі проведення антитерористичної операції на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи в районі м.Амвросіївка Донецької області, заявник 28 травня 2014 року в період з 4 години 45 хвилин до 5 години 35 хвилин приймав участь у бойових діях по відбиттю нападу незаконного озброєного злочинного формування кількістю 10-15 осіб на даний військовий об`єкт, під час якого в процесі бою отримав вогнепальне осколочне сліпе поранення щічної ділянки зліва.

По завершенню бойових дій його було направлено на лікування до закладів охорони здоров`я відповідно до наказу військової частини від 28 травня 2014 року № 110 та в подальшому звільнено з лав Збройних сил України за станом здоров`я.

Актом розслідування від 09 липня 2014 року № 2704, довідкою про обставини травми від 18 червня 2014 було зафіксовано, що заявник отримав вогнепальне поранення в районі проведення антитерористичній операції під час виконання обов`язків військової служби внаслідок відбиття нападу невстановлених озброєних осіб.

Для отримання статусу учасника бойових дій в липні 2014 року він звернувся рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 . У відповідь на його звернення йому повідомлено, що він не є учасником бойових дій, оскільки 1 батальйонна тактична група згідно розпорядження керівника антитерористичного центру при СБУ від 29 травня 2014 року № 2768 була передана до оперативного підпорядкування АТЦ лише 31 травня 2014 року.

Крім того, заявник звернувся рапортом до Міністра оборони України про визнання його учасником бойових дій та учасником антитерористичної операції. Листом т.в.о. командувача високомобільних десантних військ ЗСУ від 18 липня 2014 року № 2854 йому повідомлено, що він не є учасником бойових дій та не є учасником антитерористичної операції, так як на момент його поранення (28 травня 2014 року) 1 батальйонна-тактична група Донецької області не була передана до оперативного підпорядкування антитерористичного центру.

Відповідь аналогічного змісту заявник отримав також від т.в.о. начальника Військової служби правопорядку у ЗСУ - начальника Головного управління Військової служби правопорядку ЗСУ від 28 серпня 2014 року № 306/ФЕС/5822 та т.в.о. начальника Головного управління персоналу Генерального штабу ЗСУ від 22 серпня 2014 року № 321/К/5727. Крім того, заявника повідомили, що інформація, яка містилася у акті розслідування від 09 липня 2014 року № 2704 та довідці про отримання травми від 18 червня 2014 року є помилковою, а відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» у разі незгоди з прийнятим рішенням, він має право оскаржити його в установленому порядку.

Не погоджуючись з означеним, в листопаді 2014 року заявник звернувся із заявою про отримання статусу учасника бойових дій вже безпосередньо до Комісії МОУ з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України.

У листі Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України на ім`я військового комісара Дніпропетровської області від 02 січня 2015 року № 226/1/13 зазначено, що відповідно до рішення комісії Міноборони з питань визначення учасників бойових дій від 17 грудня 2014 щодо ОСОБА_1 відсутні будь-які підтвердження особистої участі військовослужбовців в АТО, а саме витягів з наказів по стройовій частині першого заступника керівника Антитерористичного центру чи командира сектору.

Згідно норм діючого законодавства документи про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України видається виключно командуванням військової частини (підрозділу), в якому проходив службу військовослужбовець. Проте Військова частина НОМЕР_1 вважає, що заявник не є учасником бойових дій та не є учасником антитерористичної операції, а тому відмовляється видати йому таку довідку, внаслідок чого він позбавлений можливості отримати статус учасника бойових дій у встановленому законодавством порядку. Відтак, для захисту своїх прав та законних інтересів заявник змушений був звернутися до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник не з`явився, направив суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності заявлені вимоги підтримує лише в частині, просить суд встановити факт того, що він був учасником бойових дій, які відбулися 28 травня 2014 року на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи в районі м. Амвросіївка Донецької області під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції в іншій частині просить суд залишити заяву без розгляду.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року вимоги заявника в частині встановлення факту участі в бойових діях, що відбувались з 14 квітня 2014 року по 27 травня 2014 року залишені без розгляду.

Військова частина НОМЕР_1 надала суду письмові заперечення на заяву ОСОБА_1 про те, що на виконання розпорядження начальника Генерального штабу ЗСУ від 07 березня 2014 року №304/622 та бойового розпорядження Командувача Оперативного командування «Південь» від 14 березня 2014 року №9632/1 (має гриф таємно) та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №67 від 31 березня 2014 року, старшина ОСОБА_1 , з 28 березня 2014 року вибув до району зосередження 1 батальйонної - тактичної групи Донецької області для виконання завдань з бойової підготовки.

28 травня 2014 року, під час виконання обов`язків військової служби, в районі м. Амвросіївна в результаті нападу невідомих озброєних осіб на об`єкт, який був під охороною військовослужбовців в районі розташування підрозділу, ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколочне сліпе поранення щічної ділянки з ліва. За даним фактом у військовій частині НОМЕР_1 було проведено спеціальне розслідування.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 вводиться в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», при цьому, особовий склад 1 батальйонної - тактичної групи військової частини НОМЕР_1 , до складу якої також входив ОСОБА_1 , згідно розпорядження керівника антитерористичного центру при СБУ від 29 травня 2014 року №2768 було передано до оперативного підпорядкування антитерористичного центру тільки 31 травня 2014 року.

Отже, з 31 травня 2014 року, особовий склад 1 батальйонної - тактичної групи вважається таким, що приймав участь в антитерористичній операції та відповідно не може бути визнаний таким, що приймав участь у проведенні антитерористичної операції в період з 29 березня 2014 року по 28 травня 2014 року.

Враховуючи вищезазначені обставини, з метою виправлення допущеної помилки, наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №1831 від 22 серпня 2014 року до наказу командира частини від 09 липня 2014 року №1254 «Про результати спеціального розслідування за фактом отримання вогнепального поранення молодшим лейтенантом ОСОБА_2 та старшиною ОСОБА_1 » були внесені відповідні зміни, згідно до яких ОСОБА_1 , вважається таким, що отримав вогнепальне осколочне сліпе поранення щічної ділянки з ліва під час виконання обов`язків військової служби в результаті нападу невідомих озброєних осіб на об`єкт, який був під охороною військовослужбовців в районі розташування підрозділу, а не під час участі в проведенні антитерористичної операції. В свою чергу, начальником медичної служби частини було відпрацьовано довідку замість раніше виданої Пономар про обставини його поранення з урахуванням змін внесених згідно наказу командира частини від 09 липня 2014 року №1254 .

В свою чергу, слід відмітити, що ОСОБА_1 , про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 липня 2014 року №1254 року «Про результати спеціального розслідування...» був повідомлений.

Тому, на думку військової частини, законних підстав для визнання ОСОБА_1 таким що приймав участь в антитерористичній операції немає та просить суд у задоволенні вимог ОСОБА_1 , відмовити.

В судове засідання представник Військова частини НОМЕР_1 не з`явився, направив суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, заперечення підтримує в повному обсязі.

Представник Петропавлівського об`єднаного районного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, направив суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, заперечень по справі не має, просить суд задовільнити вимоги заявника.

Свідок ОСОБА_3 , підтвердив суду, що він був спів службовцем заявника та перебував на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи в районі м.Амвросіївка Донецької області та підтвердив, що заявник 28 травня 2014 року в період з 4 години 45 хвилин до 5 години 35 хвилин приймав участь у бойових діях по відбиттю нападу незаконного озброєного злочинного формування кількістю 10-15 осіб на даний військовий об`єкт, під час якого в процесі бою старшина ОСОБА_1 , отримав вогнепальне осколочне поранення.

Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб та свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень частин 1 та 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У заяві ОСОБА_1 ставиться питання щодо встановлення факту того, що він був учасником бойових дій, які відбулися 28 травня 2014 року на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи в районі м. Амвросіївка Донецької області під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч.1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є Збройні сили України (ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України").

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. (ст. 65 Конституції України).

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відносно військовослужбовців Збройних Сил, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.

Так, згідно абз. 1 п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника бойових дій вищеозначеним особам, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі Порядок надання статусу учасника бойових дій, Порядок).

Відповідно до п. 2 даного Порядку, статус учасника бойових дій надається:військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції (далі за текстом - військовослужбовці).

В п. 4 вищевказаного Порядку зазначено, що підставою для надання військовослужбовцям статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Зі змісту п. 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій вбачається, що рішення про надання статусу учасника бойових дій відносно військовослужбовців Збройних сил України приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони .

З змісту положень п. 5 та 8 Порядку надання статусу учасника бойових дій, судом з`ясовано, що розгляд комісіями питань про визнання військовослужбовців учасниками бойових дій здійснюється на підставі довідок про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, яка затверджена додатком 1 до вказаного Порядку (далі довідка про безпосередню участь в АТО), та інших документів, визначених в п. 4 цього Порядку.

Зазначені документи мають бути подані до відповідної комісії командирами військових частини (органів, підрозділів), де проходили службу військовослужбовці протягом місяця після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, або, у разі неподання даних документів командирам військових частин (органів, підрозділів), самостійно військовослужбовцями (п. 5 та п. 8 Порядку).

В той же час відповідно до положень Порядку надання статусу учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в АТО може бути видана лише військовою частиною (органом, підрозділом) або іншим керівником установи, закладу у складі яких проходили службу військовослужбовці.

Таким чином, враховуючи факт неподання командуванням військової частини НОМЕР_1 Міноборони України пакету документів щодо заявника до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та відмови цієї військової частини видати заявнику довідку про безпосередню участь в АТО, заявник фактично є позбавленим правової можливості звернутися в установленому порядку до компетентного органу для вирішення питання про надання йому статусу учасника бойових дій під час антитерористичної операції.

Іншого позасудового порядку отримання особою статусу учасника бойових дій в антитерористичній операції, окрім як встановленого Порядком надання статусу учасника бойових дій, що передбачає направлення до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій довідки про безпосередню участь особи в АТО разом з пакетом підтверджуючих документів, законодавством не передбачено.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно частини 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, а також листі Верховного суду України «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зважаючи на вище вказані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку Заявник позбавлений правової можливості в позасудовому порядку одержати документ, який посвідчує факт безпосередньої участі його в антитерористичній операції (довідку про безпосередню участь в АТО) та звернутися до компетентного органу для надання йому статусу учасника бойових дій як учаснику антитерористичної операції, а тому згідно положень ст. 124 Конституції України та ч. 2 ст. 256 ЦПК України розгляд даної справи відноситься до юрисдикції суду.

Судом встановлено, що 24 березня 2014 року заявник був мобілізований до лав Збройних сил України Петропавлівським об`єднаним районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 командиром бойової машини у званні старшини.

На підставі розпорядження начальника Генерального штабу ЗСУ від 07 березня 2014 № 304/622, бойового розпорядження Командувача Оперативного командування «Південь» від 14 березня 2014 № 9632/1 командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ від 31 березня 2014 року № 67, згідно якого ОСОБА_1 з 28 березня 2014 року був направлений до району зосередження 1 батальйонної тактичної групи Донецької області для виконання завдань з бойової підготовки.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до п. 3 Порядку надання статусу учасника бойових дій райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

У відповідності до п. 3 вказаного Порядку, наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня .2014 року № 33/6/а «Про визначення районів антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції, а саме територія Донецької та Луганської області з 07 квітня 2014 року.

Отже, з 07 квітня 2014 року територія Донецької області була визнана районом проведення антитерористичної операції, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим.

Таким чином, з 07 квітня 2014 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_1 , перебуваючи на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31березня 2014 року № 67 в складі 1 батальйонної тактичної групи Донецької області, знаходився безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції під час проведення такої операції, де виконував військовий обов`язок.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визначено, що:

антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності;

район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція;

режим у районі проведення антитерористичної операції це особливий порядок, який може вводитися в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення і передбачати надання суб`єктам боротьби з тероризмом визначених цим Законом спеціальних повноважень, необхідних для звільнення заручників, забезпечення безпеки і здоров`я громадян, які опинилися в районі проведення антитерористичної операції, нормального функціонування державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Статтею 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визначено суб`єкти боротьби з тероризмом, до яких належить Кабінет міністрів України;

суб`єкти, що здійснюють безпосередню боротьбу з тероризмом;

а також суб`єкти, що можуть у разі необхідності бути залученими до здійснення заходів, пов`язаних з попередженням, виявленням і припиненням терористичної діяльності за рішенням керівника антитерористичної операції (центральні органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації).

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що Міністерство оборони України, до складу якого входять Збройні сили України, відноситься до суб`єктів, що здійснює безпосередню боротьбу з тероризмом в межах своєї компетенції.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (в редакції Закону України від 16.02.2010 р. N 1900-VI) до повноважень Міністерства оборони України, органів військового управління, з`єднань, військових частин і підрозділів Збройних сил України, як суб`єктів, що здійснюють безпосередню боротьбу з тероризмом належать:

- забезпечення захисту від терористичних посягань об`єктів Збройних Сил України, зброї масового ураження, ракетної і стрілецької зброї, боєприпасів, вибухових та отруйних речовин, що знаходяться у військових частинах або зберігаються у визначених місцях;

- організація підготовки та застосування сил і засобів Сухопутних військ, Повітряних Сил, Військово-Морських Сил Збройних Сил України в разі вчинення терористичного акту в повітряному просторі, у територіальних водах України;

- участь у проведенні антитерористичних операцій на військових об`єктах та в разі виникнення терористичних загроз безпеці держави із-за меж України.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 даного Закону координацію діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Отже, Антитерористичний центр при Службі безпеки України є органом координації (узгодження) діяльності суб`єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, та не підміняє собою діяльність інших органів, що здійснюють безпосередню боротьбу з тероризмом в межах своєї компетенції.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, які є органом (суб`єктом), що здійснює безпосередню боротьбу з тероризмом, перебував з 07 квітня 2014 року у складі 1 батальйонної-тактичної групи Донецької області в районі проведення антитерористичної операції та під час проведення такої операції.

28 травня 2014 року, вказаний військовослужбовець, перебуваючи в районі проведення антитерористичної операції на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи Донецької області Збройних сил України в районі м.Амвросіївка Донецької області, виконуючи військовий обов`язок по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у складі органу, що безпосередньо веде боротьбу з тероризмом, забезпечував виконання завдання із прикриття державного кордону України з Російською Федерацією та прийняв безпосередню участь у бойових діях, а саме у відбитті збройного нападу незаконного злочинного формування на військовий об`єкт Збройних сил України (КПП 1 батальйонної-тактичної групи Донецької області), чим приймав безпосередню участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції.

Вказані обставини безпосередньо підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , та письмовими запереченнями військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України Міністерства оборони України, а також наданими заявником та заінтересованими особами письмовими доказами, зокрема:

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 березня 2014 року № 67, згідно змісту якого старшину ОСОБА_1 , командира бойової машини - командира відділення 2 парашутно - десантної роти вважається таким, що з 28 березня 2014 року вибув до району зосередження 1 батальйонної-тактичної групи Донецької області для виконання завдань з бойової підготовки;

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 травня 2014 року № 110, зі змісту якого вбачається, що старшина ОСОБА_1 , командир бойової машини - командир відділення 2 парашутно - десантної роти з 28 травня 2014 року вибув до Обласної лікарні імені Мечникова м.Дніпропетровська на лікування;

- витягом із наказу командира 25 окремої повітрянодесантної бригади №88-ПМ від 02 жовтня 2014 року та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 жовтня 2014 року № 208, встановлено, що старшина ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я;

- Актом розслідування, проведеного за фактом отримання вогнепального поранення командиром бойової машини-командиром відділення 2 парашутно - десантної роти 1 парашутно - десантного батальйону старшиною ОСОБА_1 , затвердженого т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 (Вх. № 2704 від 09.07.2014 р). Згідно змісту даного акту «в ході проведення спеціального розслідування встановлено, що перебуваючи на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи в районі м.Амвросіївка, 28 травня 2014 року з 4.45 до 5.35 ранку молодший лейтенант ОСОБА_2 та старшина ОСОБА_1 при виконанні завдань щодо охорони і оборони контрольно-перепускного пункту, на них було здійснено напад невідомими озброєними особами кількістю 10-15 осіб, які підкрались до підступів блокпосту, почали стрільбу зі стрілецької автоматичної зброї та РПГ-26. Внаслідок вогневого протистояння молодший лейтенант ОСОБА_2 отримав уламкове поранення правого ока, старшина ОСОБА_1 уламкову рвану рану лівої щоки, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, уламкові поранення обличчя. Поранені після надання першої медичної допомоги були доставлені до ЦРЛ м. Амвросіївка.

- довідкою медичної служби військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18 червня 2014 року № 2071, в тексті якої зазначено, що старшина ОСОБА_1 28.05.2014 року одержав вогнепальне поранення обличчя, рвана рана лівої щоки, ЗЧМТ, струс головного мозку;

- свідоцтвом про хворобу № 893 від 02 вересня 2014 року військово-лікарської комісії (хірургічного профілю), в якому зазначено, що у ОСОБА_1 отримав вогнепальне поранення під час проведення АТО /пункт 8/;

- довідкою медичної служби військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.10.2014 року № 2293, згідно змісту якої ОСОБА_1 28 травня 2014 року одержав ЗЧМТ, струс головного мозку. Мінно-вибухова травма, гостра двостороння сенсоневральна туговухість. Множинні поверхневі рани повік, кон`юнктиви та рогівки обох очей. Вогнепальне осколкове сліпе поранення щічної ділянки зліва з травматичним відривом коронкової частини 34,35,36 зубів під час виконання обов`язків військової служби, внаслідок відбиття нападу невідомих озброєних осіб на об`єкт, який був під охороною військовослужбовців в районі розташування підрозділу.

Факт участі ОСОБА_1 в бойових діях, що відбулися в районі проведення антитерористичної операції 28 травня 2014 року в період з 4 години 45 хвилин до 5 години 35 хвилин на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної тактичної групи Донецької області біля м. Амвросіївка, а також факт отримання ОСОБА_1 поранення під час вказаних бойових дій підтверджено показами свідка військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який безпосередньо приймав участь у вказаних бойових діях.

Згідно відповіді військової частини НОМЕР_1 за № 2793 від 01 серпня 2014 року повідомлено, що ОСОБА_1 з 29 березня 2014 року по 28 травня 2014 року виконував завдання в складі 1 батальйонної тактичної групи. У зв`язку з тим, що 1 батальйонна тактична група згідно розпорядження керівника антитерористичного центру при СБУ від 29 травня 2014 року № 2768 була передана до оперативного підпорядкування антитерористичного центру лише 31 травня 2014 року то він не є учасником антитерористичної операції та учасником бойових дій.

Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року).

На підставі викладеного, посилання військової частини скарги на те, що особовий склад 1 батальйонної - тактичної групи почав приймати участі в антитерористичній операції лише з 31 травня 2014, а тому заявник не може бути визнаний таким, що приймав участь у проведенні антитерористичної операції 28 травня 2014 року, помилкове та не може бути прийняте до уваги, оскільки спростовується матеріалами справи.

Виходячи, з того що ОСОБА_1 підтвердив викладені в заяві обставини належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту його участі в бойових діях, що відбулися 28 травня 2014 року на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної-тактичної групи в районі м. Амвросіївка Донецької області, під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції. Керуючись ст.ст .3,4,10,60,212,214,218,222,256,259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту учасника антитерористичної операції задовольнити.

Встановити факт участі військовослужбовця ОСОБА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в бойових діях, що відбулися 28 травня 2014 року на контрольно-перепускному пункті 1 батальйонної - тактичної групи в районі м.Амвросіївка Донецької області, під час виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М.Демиденко