У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до арбітражного керуючого Терещука Олександра Володимировича - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод», третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання недійсним запису в трудовій книжці та зобов'язання внести зміни в трудову книжку, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним запис № 8 про переведення вимірювальником електричних параметрів деталей по першому розряду погодинною оплатою, нормальними умовами праці з 15 червня 1986 року того ж цеху, виконаний Рівненським радіотехнічним заводом в трудовій книжці ОСОБА_5; зобов'язати арбітражного керуючого Терещука О.В. - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» (далі - ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод») внести виправлення в трудову книжку ОСОБА_5 про визнання запису № 8 недійсним.

Позов мотивовано тим, що з 07 лютого 1986 року по 05 листопада 1998 року ОСОБА_5 працювала у Рівненському радіотехнічному заводі паяльщиком радіодеталей зі шкідливими умовами праці. Дана посада відноситься до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на пенсію по віку на пільгових умовах. Рішенням Рівненського міського суду від 14 липня 2014 року у цивільній справі №569/7850/14-ц було зобов'язано ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» видати ОСОБА_5 уточнюючу довідку про роботу у відповідача з 06 серпня 1986 року по 05 листопада 1998 року та видано виконавчий лист. В подальшому в трудовій книжці було виявлено запис від 15 червня 1986 року №8 про переведення вимірювальником електричних параметрів радіодеталей по першому розряду того ж цеху відповідно до наказу від 16 червня 1986 року №957-вк. Позивач посилалася нате, що у 1986 році вона завагітніла і була переведена на легшу роботу, яка виключала вплив несприятливих факторів із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою. Разом з тим, підставою даного переведення згідно наказу є вагітність, а не її заява про переведення на іншу постійну роботу. Оскільки на звернення ОСОБА_5 до арбітражного керуючого про внесення виправлення в трудову книжку листом від 14 листопада 2014 року їй було відмовлено, звернулась з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним запис №8 про переведення вимірювальником електричних параметрів деталей по першому розряду погодинною оплатою, нормальними умовами праці з 15 червня 1986 року того ж цеху, виконаний Рівненським радіотехнічним заводом в трудовій книжці ОСОБА_5 Зобов'язано арбітражного керуючого Терещука О.В. - ліквідатора публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» внести виправлення в трудову книжку ОСОБА_5 про визнання запису №8 недійсним.

Третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області (далі - УПФУ в м. Рівне Рівненської області), не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов виходив з того, що у червні 1986 році позивач, у зв'язку із вагітністю, була тимчасово переведена на легшу роботу, яка виключала вплив несприятливих виробничих факторів. Вказане переведення було тимчасовим тому, запис про це не повинен був вноситись у трудову книжку.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 з 07 лютого 1986 року по 05 листопада 1998 року працювала на Рівненському радіотехнічному заводі паяльщиком радіодеталей з шкідливими умовами праці.

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2014 року у цивільній справі № 569/7850/14-ц було зобов'язано ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» видати ОСОБА_5 уточнюючу довідку про роботу у відповідача в період з 06 серпня 1986 року по 05 листопада 1998 року паяльщиком радіодеталей, зайнятого паянням припоями, що містять свинець, а також припоями, що містять шкідливі речовини 1 -2 класів небезпеки або канцерогени, які відносяться до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення розділ XXIII, позиція 456, затверджених Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 (аналогічний Список №1 був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2003_01_16/pravo1/KP940162.html?pravo=1>), про що видано виконавчий лист.

На даний час ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» знаходиться в стадії ліквідації. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Терещука Олександра Володимировича.

Ліквідатором ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод» 10 жовтня 2014 року було видано уточнюючу довідку про період роботи ОСОБА_5 з 05 травня 1986 року по 05 листопада 1998 року в ПАТ «Рівненський радіотехнічний завод».

Згідно зі ст. 48 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_288/ed_2014_10_26/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях <http://zakon.rada.gov.ua/go/v0162400-74>», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, яка діяла на час внесення спірного запису до трудової книжки позивача, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.8. наведеної Інструкції також передбачалось, що виправлені відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інше повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Як вбачається з наказу від 16 червня 1986 року № 957-0К по Рівненському радіотехнічному заводу наказано перевести ОСОБА_5 вимірювачем електричних параметрів радіодеталей по першому розряду. Підставою даного переведення є вагітність (довідка від 21 травня 1986 року №591).

Разом з тим, розглядаючи даний спір суди попередніх інстанцій не перевірили чинність вказаного наказу, зокрема чи оспорювався він позивачем, та чи є відповідні правові підстави, за умов його чинності, для задоволення заявлених позивачем вимог.

Судами не перевірено відповідність обраного позивачем способу захисту прав правовідносинам, які виникли між сторонами.

Крім того, задовольняючи позов про визнання запису у трудовій книжці недійсним місцевий суд, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив виключно з того, що даний запис стосується тимчасового переведення позивача на іншу роботу, яка не є постійною, тому такий запис не підлягав внесенню у трудову книжку. При цьому, правових підстав для визнання такого запису недійсним не навів, свої висновки щодо цього належним чином не мотивував.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позов про визнання недійсним запису у трудовій книжці місцевий суд не визначився з характером спірних правовідносин, не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не зазначив норми матеріального права, з якої виходив задовольняючи заявлені позивачем вимоги.

Апеляційний суд, не виправив вказаних порушень та залишив ухвалене місцевим судом рішення без змін, не мотивувавши свої висновки з посиланням на норму закону.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судами, як першої, так і апеляційної інстанцій, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поспішних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська