Справа № 740/3530/15-ц
Провадження № 2/740/1102/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 жовтня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Гришкевич В.О.,

з участю представника позивача-адвоката ОСОБА_1, представника відповідача- Дубініної І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування" про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

встановив:

Позивачем (дата подачі позову 06 серпня 2015 року), із врахуванням уточнених в судовому засіданні представником позивача адвокатом ОСОБА_1 позовних вимог, заявлені вимоги про стягнення 5875 грн. 10 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 09 червня 2015 року по 28 липня 2015 року, 500 грн. моральної шкоди та понесених судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач перебувала із відповідачем у трудових відносинах, після звільнення 08 червня 2015 року остаточний розрахунок по належній заробітній платі позивача за квітень, травень місяці 2015 року відповідачем не проведений, що порушує права позивача у сфері трудових відносин і спричиняє моральну шкоду внаслідок переживань, порушення нормальних життєвих зв"язків, необхідності докладення додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав позов за вищевикладених обставин, просив стягнути 5875 грн. 10 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 500 грн. моральної шкоди, 3410 грн. 40 коп витрат на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що належні кошти не виплачені позивачу під час звільнення у зв"язку із відсутністю коштів у відповідача, середній заробіток підлягає стягненню у розмірі 2182 грн. 18 коп, моральна шкода підлягає зменшенню, позивач працювала неповний робочий час, що підлягає врахуванню під час обчислення відповідного періоду затримки проведення розрахунку при звільненні, позивач в день звільнення працювала, спір щодо належних сум заробітної плати позивача за період квітня, травня місяців 2015 року відсутній, остаточний розрахунок з позивачем проведено 28 липня 2015 року.

Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав.

За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Позивач перебувала у трудових відносинах із ПраТ "Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування", остання звільнена 08 червня 2015 року, позивач в день звільнення працювала, належні суми в день звільнення позивачу відповідачем не виплачені, що підтверджується копією трудової книжки позивача, довідкою відповідача від 05 жовтня 2015 року, копією табелю обліку використання робочого часу за червень місяць 2015 року, що також не заперечується сторонами в судовому засіданні. Докази на підтвердження виплати відповідачем в день звільнення позивачу належних сум в порядку ст.116 КЗпП України відсутні.

Згідно довідки відповідача від 05 жовтня 2015 року №821 нарахована заробітна плата позивача за квітень місяць 2015 року становить 1754 грн. 25 коп, за травень місяць 2015 року-2274 грн. 30 коп, середньоденна заробітна плата-167 грн. 86 коп.

Розрахунки по заробітній платі позивача за вищезазначені місяці проведені відповідачем 14 липня 2015 року, 27 липня 2015 року та 28 липня 2015 року, що підтверджується копіями платіжних доручень від 14 липня 2015 року, 27 липня 2015 року та 28 липня 2015 року, копіями відомостей нарахування коштів від 14 липня 2015 року, 27 липня 2015 року та 28 липня 2015 року, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні. За таких обставин остаточний розрахунок по заробітній платі позивача проведений відповідачем в порушення вимог ст.116 КЗпП України 28 липня 2015 року, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що також зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні, відповідач станом на час звільнення позивача і розгляду справи здійснює господарську діяльність, останнім здійснене погашення заборгованості по заробітній платі позивачу, відсутність коштів у відповідача, як роботодавця, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України.

Кількість днів затримки (без врахування вихідних та святкових днів) розрахунку при звільненні з 09 червня 2015 року (включно) по 28 липня 2015 року (включно) складає 35 днів (червень 2015 року-15 днів, липень 2015 року-20 днів). Посилання відповідача на кількість днів затримки із врахуванням встановленого неповного робочого часу судом не приймаються, оскільки відповідачем не враховані приписи ст.ст.32, 103 КЗпП України щодо обовязкового повідомлення працівника про зміну в організації виробництва, праці та її оплати не пізніше ніж за два місяці, при цьому належні та допустимі докази згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України щодо ознайомлення позивача із відповідними наказами, згоди останньої на зміну істотних умов праці,- відсутні, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 5875 грн. 10 коп (35 днів*167,86 грн.=5875,10 грн.). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, у звязку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню 5875 грн. 10 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України в ідшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом даної статті підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлене порушення прав позивача, як працівника, у сфері трудових відносин внаслідок невиплати належних йому грошових сум, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує рівень втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тривалості порушення трудових прав, і приходить до висновку, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 500 грн..

Із врахуванням положень ст.ст.84, 88 ЦПК України, Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, наявності договору про надання правової допомоги, квитанції на підтвердження оплати витрат на правову допомогу, розрахунку даних витрат,-на користь позивача із відповідача підлягають стягненню 2500 грн. витрат на правову допомогу (враховуючи предмет позову, надання правової допомоги адвокатом та співмірності компенсації підлягають: 1 год за попередню консультацію, 1 год за правовий аналіз, 2 год. за підготовку процесуальних документів, 1 год. за участь в судовому засідання; 4 год.*487,20 грн.=1948,80 грн., 1 год.*551,20 грн. (із врахуванням мінімальної заробітної плати у розмірі 1378 грн. з 20 вересня 2015 року)=551,20 грн.; 1948,80 грн.+551,20 грн.=2500 грн.). Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп (243,60 грн.+243,60 грн.=487,20 грн.) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування" на користь ОСОБА_2 5875 грн. 10 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів), 500 (п"ятсот) грн. моральної шкоди, 2500 грн. витрат на правову допомогу, а всього стягнути 8875 (вісім тисяч вісімсот сімдесят п"ять) грн. 10 коп.

Допустити до негайного виконання рішення про стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 2000 (дві тисячі) грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ніжинський завод сільськогосподарського машинобудування" в дохід держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник.