АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1748/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2304/15Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах та за дорученням позивача ОСОБА_5

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення в житлове приміщення ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015р. ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказував, що згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2014р. за ним визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Однак відповідач по справі - колишня дружина чинить йому перешкоди у користуванні власністю, не впускає в квартиру, а тому просив вселити його в квартиру та зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні квартирою.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_5, який в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм матерального та процессуального права, просить рішення скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішеннямКрюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.12.2014року, яке набрало чинності, задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності за кожним по ? частці у квартирі 3 по вул. по вул.Переясливській, 40 в м.Кременчуці.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 посилається на те, що відповідач не впускає його в квартиру, в частину належної йому власності.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено факту здійснення відповідачкою дій, що перешкоджають ОСОБА_5 вільно користуватися належним йому майном.

Такий висновок районного суду відповідає встановленим по справі обставинам та нормам чинного законодавства.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів перешкод, які, начеб-то, створює відповідач.

Між тим, як встановлено місцевим судом та підтверджено відповідачем в суді апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо проживання позивача в спірній квартирі, натомість, останній до неї з приводу отримання ключів не звертався, як і не вживає ніяких дій по виготовленню ключа від вхідних дверей до підїзду.

Зокрема, суд, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підписували акт від 28 березня 2015р. про недопущення до житлового приміщення, встановив, що даний акт не може бути належним доказом по справі, так як зазначені особи до квартири сторін не підходили, при розмові з головою ОСББ присутні не були, чекаючи позивача біля підїзду ( а.с.8).

Виходячи з викладеного, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення позивачем своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що він звертався в правоохоронні органи також не підтверджують факт перешкод у користуванні власністю з боку відповідача.

Судам першої та апеляційної інстанції не надано доказів неправомірних дій ОСОБА_3 по недопущенню позивача до квартири 3 по вул. по вул.Переясливській, 40 в м.Кременчуці.

Недоведеними є також обставини, що відповідач, змінила замок у вхідних дверях вказаної квартири та відмовляється передати нові ключі ОСОБА_5, порушуючи його права як співвласника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального та матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах та за дорученням позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :