Справа № 625/230/15-ц
Провадження № 2/625/73/15
25.08.2015 року с.Різуненкове Коломацький районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Яковенко А.О., при секретарі судового засідання - Талавирі С.Г.,
представника позивача не прибув,
відповідача не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за цивільним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В судове засідання, призначене на 25.08.2015 року, представник позивача не прибув, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, до суду надав заяву з проханням слухати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 43).
В судові засідання, призначені на 04.08.2015 року та 25.08.2015 року відповідач або його представник не прибули, про час, дату та місце судових засідань були повідомлені належним чином, заяв з проханням слухати справу без їх участі до суду не надали.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами.
Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 25 серпня 2015 року у справі за цивільним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визначено можливість здійснити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є юридичною особою, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 28), яка відповідно до Статуту є правонаступником ПАТ «ОТП Банк» та здійснює діяльність у сфері надання фінансових послуг фізичним та юридичним особам, що підтверджується копією Довідки з ЄДРПОУ (а.с. 27).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач звернувся до ПАТ «ОТП Банк», з пропозицією укласти договір про надання споживчого кредиту, на реалізацію якої 01.08.2013 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на відкритий банківський рахунок, а позичальник зобов'язується погасити кредит в порядку та у строки, визначені умовами укладеного Договору (а.с. 6-9).
Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Відповідно до п.п. 3.4. Рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
За таких умов, суд приходить до висновку, що кредитний договір № НОМЕР_1 від 01.08.2013 року, укладений між «ОТП Банк» та ОСОБА_1, є договором про надання споживчого кредиту.
Судом встановлено, що станом на 16.06.2015 року ОСОБА_1 зобовязання перед Позичальником по погашенню заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 01.08.2013 року, не виконував.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 527 України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає iз суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до cт. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З п.п. 4.1. Кредитного договору № НОМЕР_1 від 01.08.2013 року судом встановлено, що його погашення Позичальником, мало відбутись до 01 серпня 2015 року (а.с. 6).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Судом встановлено, що 15.09.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений Договір факторингу № 15/09/14, відповідно до умов якого останнє набуло статусу кредитора за кредитним договором № НОМЕР_1 від 01.08.2013 року, в тому числі отримало право вимоги до боржника (а.с. 20-23).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно з ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у правовідносинах, повязаних з кредитним договором № НОМЕР_1 від 01.08.2013 року, на підставі Договір факторингу № 15/09/14 від 15 вересня 2014 року, відбулась заміна кредитора; вказана заміна відповідає приписам ч. 1 ст. 513 ЦК України, а тому НОМЕР_1 від 01.08.2013 перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаною угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, яка бере участь у справі, на власний розсуд, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів.
Суд, враховуючи, що позивач та відповідач перебували у договірних відносинах, а відповідач, в порушення вимог кредитного договору, взятих на себе зобовязань за Кредитним договором № НОМЕР_1 від 01.08.2013 року належним чином не виконав, цивільний позов про стягнення з відповідача суми заборгованості за вищевказаним договором, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору в розмірі 306,51 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 262, 512-514, 517, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», Рішенням Конституційного суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011, ст.ст. 10, 11, 77, 88, 169, 209, 212, 214-215, 223-225, 294 ЦПК України, суд,
1. Цивільний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.
4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
5. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.О.Яковенко
ССуддя: ОСОБА_2