АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляц. проваджен.№ 22-ц/796/7372/2015 Доповідач : Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Слободянюк С.В.,

Суддів -Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В..,

При секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 30 березня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі БАНК) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив суд стягнути з відповідачки 47 884,11 грн. заборгованість за кредитним договором, укладеним між сторонами 18 жовтня 2006 року, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. строком на один рік зі сплатою 24,40% за користування кредитом.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 30 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь БАНКу 47 884,11 грн. заборгованості за кредитним договором та 478,00 грн. судового збору (а.с.148-150).

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3 (довіреність а.с.158), подала апеляційну скаргу, в який, з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про відмову у позові.

В судовому засіданні представники ОСОБА_3 - ОСОБА_2, ОСОБА_4.(довіреності а.с.31,158) підтримали апеляційну скаргу, представник БАНКу - Вінник А.М. скаргу не визнав.

Розглянувши в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредиті сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26.40 % строком на один рік ( кредитна картка НОМЕР_1 а.с.45,46)

Умовами кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язан щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених в розділах 2,3 Умов і правил надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомлений, про що зазначено у заяві про надання кредиту (а.с.45,46).

Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526. 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 17 червня 2014 року становить 47884,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 14434,12грн., заборгованість по процентам у розмірі 30693,60грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн.. штраф (процентна складова) у розмірі 2256,39грн.(розрахунок заборгованості а.с.5-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом II місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Як було встановлено судом першої інстанції, жодна сторона не проінформувала іншу сторону про припинених дії цього договору.

Судом було встановлено, що у 2014 році було здійснено автоматичне погашення частини кредиту з рахунку відповідача.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що відповідачка фактично погодилась с діями банку щодо автоматичного списання коштів з рахунків для погашення заборгованості, такі дії банку відповідачкою не оспорювались. Зокрема, на аркуші справи № 143 витягу за основною картою НОМЕР_1 деталей операцій, міститься графа автоматичне погашення простроченої заборгованості за вказаною кредитною карткою 29 квітня 2014 року в сумі 286,33 грн. Така ж сума позначена і у розрахунку заборгованості (а.с.6 оборот) в графі погашення процентів за 29 квітня 2014 року. Така обставина свідчить про те, що здійснене банком автоматичне погашення боргу враховано у довідці про заборгованість за кредитом.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовного того, що судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності. Як правильно зазначав суд першої інстанції строк позовної давності перервано автоматичним списанням коштів на погашення заборгованості за кредитом.

Апелянтом суду не було надано своїх належних розрахунків щодо погашення відповідачкою боргу за кредитом.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення без змін оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: