Справа № 462/227/15-ц
УХВАЛА

16 січня 2015 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» 8900,65 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, втрат від інфляції в розмірі 1899,82 грн., трьох процентів річних в розмірі 778,38 грн. та 26748,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стаття 96 ЦПК України передбачає виключний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, зокрема якщо:1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

У відповідності до ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, зокрема, у разі якщо заявлено вимогу не передбачену ст.96 ЦПК України, із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно ч.5 ст.100 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23.12.2011 року передбачено, якщо у заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження.

Також, у п.12 вказаної Постанови розяснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (п.1 ч.1 ст.96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»).

Разом з тим, з поданої заяви вбачається, що заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не передбачена ст.96 ЦПК України, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку не є компенсацією втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, з огляду на вимоги Закону України «Про оплату праці» і Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», тому у прийнятті заяви про видачу судового наказу в цій частині слід відмовити.

В іншій частині заява ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зокрема, наказного провадження і подана з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 97-99 ЦПК України, тому підстав для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу чи її повернення в цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 96-100 ЦПК України, -

ухвалив:

Відкрити наказне провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу в частині стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати такомпенсації за порушення строків її виплати.

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу в частині стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» середнього заробіткуза час затримки розрахунку.

Роз'яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала в частині відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.