Справа № 415/1742/15-ц
Провадження № 2/415/1253/15
11.08.15 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Калмикової Ю.О.,
при секретарі - Мішиній А.В.,
за участю прокурора - Бушуєвої Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справахдітей Лисичанської міської ради, -
ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її батьком. Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_5, після її смерті вона мешкала разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1. Від опіки родичів позивач відмовилась. У цей період життя вона не мала належної турботи та контролю з боку батька ОСОБА_2, він цікавився її життям час від часу. Їх сім'ю відвідували різні комісії, в які входили депутати. та представники селищної ради, міліції, школи, соціальні робітники, з метою перевірки стану житлово - побутових умов проживання та проведення дозвілля, а саме: 09.012012 року, 23.05.2012 року, 10.07.2013 року, 20.10.2014 року, комісії виявили, що в будинку є 4 кімнати, але придатні для проживання тільки дві. Позивач з батьком мешкали в одній кімнаті, в цій кімнати і спали та їли. У приміщенні постійно було брудно, панував безлад - не митий посуд, сміття, не застелене ліжко, розкидані речі. Під час відвідувань комісії батька то не було, то був в стані алкогольного сп'яніння. На зауваження членів комісії він тільки обіцяв навести в помешканні та на подвір'ї лад, та пристосує для життя ще дві кімнати та обладнає окрему кімнату для доньки, але після уходу комісій нічого не робив, а останній час зовсім дома не мешкав так як дім знаходився в аварійному стані. Приводити дім та подвір'я до ладу заважає зловживання спиртними напоями, та з цих підстав він і не має роботи.
Батько життям, навчанням, здоров'ям та матеріальним забезпеченням позивача не переймався, свої батьківські обов'язки за по вихованню та створенню необхідних умов для життя позивача, як слід не виконував. Соціальні робітники Михайлівської селищної ради запропонували позивачу продовжити навчання в Стаханівській обласній загально-навчальній школі інтернаті І-ІІІ ступенів № 1,де є належні умови для життя та надбання знань. Позивач вагалася, але тільки після чергового відвідування їх сім'ї, комісія переконала її в необхідності поїхати в м. Стаханов. Позивач дала згоду на навчання в 9 класі в цьому закладі. Батько зрадів тому, що вона не буде жити дома протягом тижня і буде приїжджати додому лише по суботах. За весь період життя у школі-інтернаті м. Стаханова відповідач жодного разу не відвідав школу, не приймав участь у шкільних та батьківських зборах. Крім того починаючи з 01.10.2014 року до теперішнього часу, коли позивач почала навчатись у Алчевському професійному металургійному ліцеї, відповідач також жодного разу не відвідав навчальний заклад та гуртожиток у якому вона мешкала. Таким чином батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, він не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя позивача, зокрема не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується зі нею взагалі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світогляду; не створює умов для отримання нею повної середньої та професійної освіти. На обліку в центрі зайнятості він не зареєстрований. Перевіркою свого пенсійного стажу не займається. Соціальну допомогу, яку він одержував, як самотній батько, в управлінні соціального захисту населення Перевальської районної адміністрації, відповідач витрачав на придбання алкогольних напоїв. А з серпня 2014 року цю допомогу він не отримує.
У зв'язку з тяжким матеріальним становищем в сім'ї, позивач у 2013-2014 навчальному році навчалась в Стахановський школі - інтернаті, а в період літніх канікул 2014 року мешкала по людях. Сусідка ОСОБА_3 разом із своєю сім'єю влітку вивозила її з зони АТО у Дніпропетровську область за її кошти. У даний час позивач навчається в Алчевському професійному металургійному ліцеї і за весь час навчання їй допомагали матеріально, одягом та продуктами харчування сусіди і ліцей. Родичі відмовились допомагати їй із-за постійного пияцтва батька. Грошей на квиток до м. Лисичанська ніхто з них не позичав.
У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася з даною позовною заявою до суду, у якій просила: позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні її,ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,аліменти на її користь, тобто на користьОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 07.08.2015 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила факти, викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
ПрокурорБушуєва Т.М. в судовому засіданніпроти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні його неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач ОСОБА_2.в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи - ОСОБА_6.в судовому засіданні 07.08.2015 року не заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач ОСОБА_1 вважає відповідача ОСОБА_2 таким, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, він не беру участі у її вихованні, не спілкується з нею і взагалі втратив до неї інтерес.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.
Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 11 січня 1999 року Михайлівською селищною радою Перевальського району Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народиласьОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матір'ю дитини записана ОСОБА_7.
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 03 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Перевальського району Луганської області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що зроблено актовий запис № 43.
Згідно з довідкою № 28 від 06.01.2015 року, ОСОБА_1 навчається в Алчевському професійному металургійному ліцеї ІІ атестаційного рівня, форма навчання денна, в групі № 103 за спеціальністю «Електрогазозварювальник». Строк навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року.
Згідно з інформацією Алчевського професійного металургійного ліцею про участь батька ОСОБА_1 в вихованні та утриманні доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 провчилася у ліцеї три місяці. За цей період її батько ОСОБА_2 жодного разу не виявив інтересу до навчання і життя дочки в ліцеї. При вступі до навчального закладу ОСОБА_1 супроводжувала сусідка ОСОБА_3, яка допомогла підготувати всі документи і пройти медичну комісію. Вона опікала дитину протягом усього періоду навчання в ліцеї, брала ОСОБА_1 на вихідні дні та проводжала на навчання в Алчевськ, забезпечивши своїми продуктами харчування та грішми на проїзд з бюджету своєї сім'ї. У період зимових канікул ОСОБА_1 проживала і в другої сусідки ОСОБА_8. Батька, опіка дочки добрими сусідами влаштовувала. Випадкові заробітки він систематично витрачав на спиртне. З боку адміністрації ліцею ОСОБА_1 багаторазово виділялася гуманітарна допомога у вигляді продуктів харчування. Був організований збір одягу для неї співробітниками ліцею та мешканцями міста. Батько залишався осторонь від виховання і матеріального утримання дочки. Всі питання по соцзабезпечення ОСОБА_1 узгоджувалися і вирішувалися зусиллями соціальною службою ліцею та сусідкою ОСОБА_3.
Згідно з побутовою характеристикою ОСОБА_2, з 2013 року він офіційно не працює, перебивається тимчасовими заробітками в селищі. Цих коштів недостатньо для забезпечення сім'ї, однак кошти батько витрачає на алкоголь. Зловживаючи алкоголем. ОСОБА_2 втратив роль в вихованні та матеріальному забезпеченні його доньки. Не дотримується правил особистої гігієни, уміння охайного утримання одягу та взуття, в будинку не підтримується достатній побутовий лад. Донька ОСОБА_1 проживає частіше проживає у сусідів, ніж в будинку у батька. Навчанням доньки в ліцеї не цікавиться, успішність ОСОБА_1 на середньому рівні. Коштів на придбання продуктів харчування та одягу для дитини у ОСОБА_2 не має. Батько не вирішує питання щодо отримання донькою паспорту та ідентифікаційного номеру, в зв'язку з цим не отримує допомогу на дитину, як одинокий батько. Організаціє оздоровлення доньки в літній період та вступу до Алчевського ліцею займалась сусідка ОСОБА_3, а не батько.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав № 1621/01-16 від 02.07.2015 року, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєїнеповнолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача підлягає задоволенню. Так суд вважає за доцільне стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.
Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 82 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції»(Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії»(Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., ст.ст. 150, 164-167, 181-183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про судовий збір», суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Михайлівка Перевальського району Луганської області, відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Михайлівка Перевальського району Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Михайлівської селищної ради Перевальського району Луганської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА