Провадження № 2/522/8840/15
10 грудня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічно акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У судове засідання 10.12.2015 року позивач не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення та зазначив, що 03.09.2015 року страхова компанія виплатила йому 50 000 гривень страхового відшкодування.
Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заперечень суду не надавали
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, оцінивши в сукупності надані докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2015 року о 07 годині 55 хвилин на перехресті вул.. Розумовської та вул. Мечникова, в м. Одесі відбулось ДТП, у результаті якого водій ОСОБА_2., керуючи автомобілем «Ниссан Алмера», д/н НОМЕР_1, порушив вимоги 8.73 Правил дорожнього руху, у результаті чого скоїв зіткнення зі стоячим автомобілем «Тойота Королла», д/н НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_1 Право власності на пошкоджений автомобіль «Тойота Королла», д/н НОМЕР_2, належить ОСОБА_1. Вина водія ОСОБА_2 підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2015 року (судді Писларя В.П.). Унаслідок ДТП автомобіль позивачів зазнав механічні пошкодження.
Після ДТП позивач звернулась до страхової компанії виновника ДТП, а саме ПАТ СК «СКАЙД», відправив їм усі необхідні документи та заяву про отримання страхового відшкодування.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцевих порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Щодо розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 суд враховує наступне.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП.
Вважається, що положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України можуть застосовуватися при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відкодування завданою нею шкоди зобовязанна сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому суд враховує те, що страхова компанія 03.09.2015 року виплатила страхове відшкодування у розмірі 50 000 гривень.
Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, судом, приймаються до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.
Враховуючи, що після настання ДТП 03.05.2015 року до теперішнього часу матеріальна шкода завдана позивачам не відшкодована, останні позбавлені можливості здійснити ремонт пошкодженого автомобіля, відповідач ігнорував його вимоги вирішити питання щодо відшкодування збитків у добровільному порядку, та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду на користь позивача у розмірі 5 000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.
Також суд вважає за необхідне відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки позивач не надав суду доказів щодо таких витрат.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1116, 22, 23, 11661167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, 79, 88 ч.1, 179, ч.2 ст. 197, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України; суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічно акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4) моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4) витрати по сплаті судового збору у розмірі 663 (шістсот шістдесят три) гривні 86 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Домусчі Л.В.