Справа № 369/1002/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2609/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 02.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Поліщука М.А.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 16 грудня 1995 року він одружився з ОСОБА_2. Від вказаного шлюбу сторони сумісно мають двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 28 липня 2011 року на підставі рішення Соломянського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. Спільна дочка ОСОБА_4, проживає разом з відповідачкою, а син ОСОБА_5, проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. 19 листопада 2014 року Соломянський районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення аліментів, яким позов задовольнив частково. Стягнув з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.07.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказував, що має іншу сімю, на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_6, а також сплачує аліменти на утримання доньки. Відповідачка піднімаючи питання про стягнення аліментів з позивача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, взагалі не надає допомоги на утримання її сина ОСОБА_5, котрого за законом вона зобовязана утримувати. У звязку з цим просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, або визначивши їх розмір у частці від доходу ОСОБА_2 ОСОБА_7, щомісяця до досягнення сином повноліття.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5М у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи із 27.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243,60 грн. в дохід держави та допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази стосовного того, що вона не бере участі в утримані сина. Крім того вважає, що суд безпідставно та не обґрунтовано не викликав і не допитав в якості свідків заявлених нею осіб, які могли підтвердити, що вона також приймає участь в утримані сина.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що на утриманні позивача знаходиться неповнолітня дитина сторін, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини в достатній мірі не надає та з урахуванням того, що відповідачка має постійний заробіток, позивач має право на отримання від відповідача аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з абз. 1 п.17 пленуму Верховного ОСОБА_1 України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно з ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що 16 грудня 1995 року ОСОБА_3 вступив до шлюбу з ОСОБА_2. Шлюб зареєстрований у Києво-Святошинському районному будинку урочистих подій Київської області, актовий запис №502 від 16.12.1995р..

28 липня 2011 року на підставі рішення Соломянського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано.

Сторонни сумісно мають двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

19 листопада 2014 року Соломянський районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнув з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. В іншій частині в позові було відмовлено.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року встановлено, що дочка сторін по справі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з відповідачкою, а син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що також підтверджується довідкою Тарасівської сільської ради від 23.01.2015р. №103.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 працює у ТОВ "Будинок побуту "Столичний" на посаді кравчині, що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи №3 від 03 березня 2015 року. Відповідачка інших неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, аліменти на даний час з неї не утримуються.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів та присудження їх у частці від доходу її матері, оскільки на утриманні позивача знаходиться неповнолітня дитини сторін, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини в достатній мірі не надає.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідки в своїх поясненнях можуть підтвердити факт надання нею матеріальної допомоги позивачу на утримання сина, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки зазначені свідчення не можуть вважатися допустимим доказом, з урахуванням того, що такими доказами надання матеріальної допомоги можуть бути фінансові документи або розписки про отримання коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відвідач надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, не ґрунтуються на вимогах закону та не підтверджені жодним доказом.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: