Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/3082/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Дубина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/5240/15 Суддя-доповідач: Поляков 0.3.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року М.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак A.M.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення коштів за депозитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

В квітні 2015 року ОСОБА_3. до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за депозитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу в національній валюті на суму 56 000 грн. Після закінчення дії договору сума вкладу та відсотки за депозитом було перераховано на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 в банку. Відповідно до виписки (копія додається) станом на 15.04.2015 року залишок коштів на вказаному поточному рахунку складає 58 128 грн. 60 коп.

16 квітня 2015 року після неодноразових звернень до відділення банку з вимогою про повернення залишку коштів на поточному рахунку він подав письмову заяву з вимогою про видачу суми залишку коштів. На момент звернення до суду відповідь він не отримав, кошти виплачені не були.

Відмовами банку виплатити кошти йому було завдано моральної шкоди, яка полягала в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршенні здоров'я. Він був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даного питання. Через незаконні дії банку він змушений позичати гроші, що негативно позначилось на його діловій репутації та стосунках з оточуючими. Спричинену моральну шкоду оцінює в 5 000 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його користь залишок коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 58 128 (грн. 60 коп., суму моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 суму залишку грошових коштів за договором-заявою №313731/5961/3-15 від 12.01.2015 року у розмірі 58128,60 грн., 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2015 року в задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення відмовлено.

На зазначене заочне рішення суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи 12.01.2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» було укладено Договір-заяву №313731/5961/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) « Пенсійний» на 3 місяці , відповідно до умов якого позивач передав банку грошову суму у розмірі 56000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 11386402 від 12.01.2015 року.

Відповідно до п. 1,2 Договору банківського вкладу (депозиту) року банк приймає від вкладника грошові кошти на вкладний рахунок на строк з 12.01.2015 року по 12.04.2015 року та зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за його користування 23,10 % річних.

Згідно виписки с особового рахунку станом на 15.04.2015 року залишок грошових коштів складає 58128,60 грн.

На підставі ч. І, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором..

Відповідно до ч .2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 41 Конституції України передбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до п.6 Договору після закінчення строку дії договору Вклад повертається Вкладникові.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму вкладу, але до теперішнього часу грошові кошти йому не повернуто.

Суд першої інстанції розглянувши справу обґрунтовано визначився щодо неправомірності дій відповідача відносно відмови у поверненні грошових коштів.

Ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна».

Районний суд прийшов до висновку що бездіяльність відповідача щодо повернення належних позивачу коштів завдала останньому моральної шкоди, яка полягає в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршенні здоров'я.

Разом з тим ,висновок суду про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди є хибним.

Сторони по справі знаходилися у договірних відносинах і відповідно до умов договору стягнення моральної шкоди не передбачено.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цієї частині.

В інший частині рішення суду відповідає вимогам закону і повинно залишатися в силі.

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року по цій справі в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. - скасувати, у задоволенні позову в цієї частині - відмовити.

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді:

.