Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2873/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

23.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І.М., Франко В.А.

секретаря: Постоєнко А. І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 20 вересня 2004 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ALSWAK 00290068, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачеві кредит у розмірі 65501 грн. під 1% річних строком до 17 вересня 2009 року. Відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати кошти на погашення боргу, але в порушення умов договору щодо повернення кредиту ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав і станом на 15.02.2013 року має заборгованість по кредитному договору від 20 вересня 2004 року в сумі 37918 грн. 64 коп., з яких: заборгованість по кредиту складає 14514 грн. 09 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 6617 грн. 99 коп.; заборгованість по комісії - 6713 грн. 75 коп.; заборгованість по пені - 10072 грн. 81 коп. Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ним судові витрати по справі.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2013 року позов задоволено.

У травні 2015 року ОСОБА_2 надав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено з підстав спливу строку позовної давності.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 20 вересня 2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ALSWAK 00290068, відповідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 65501 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% річних на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і сплаті комісії в розмірі 0,41% від суми виданого кредиту щомісяця з кінцевим терміном повернення до 17 вересня 2009 року.

Підставою позову банку є невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості, яка станом на 15.02.2013 року складає 37918 грн. 64 коп.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги банку підлягають відхиленню з підстав пропуску строку позовної давності, про яку відповідач заявив письмово до ухвалення рішення у справі. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону та відповідає обставинам справи, виходячи з такого.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовні давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст. 258 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено, відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а, відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до п.1.1 Договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячно в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця в сумі 1731,11 грн.

Тому, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п.1.1. кредитного договору кінцеве погашення заборгованості по кредитній лінії відповідач повинен був здійснити 17 вересня 2009 року.

Проте, як свідчать письмові докази по справі останній платіж ним здійснено 30 травня 2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6), а позивач звернувся з позовом до суду у березні 2013 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності (а.с.14).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з підстав спливу позовної давності.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: