Номер провадження: 22-ц/785/5970/15
Головуючий у першій інстанції Буран О.М.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Житлово-будівельного кооперативу «Верстатобудівельник-2», треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів», ОСОБА_4 - «Про стягнення коштів», -

ВСТАНОВИЛА:

03.03.2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, який у подальшому був уточнений та просив стягнути з ОСОБА_2 180172,28 грн. у відшкодування вартості проведеного ремонту квартири; стягнути з ЖБК «Верстатобудівельник-2» 40917,2 грн.; а також стягнути з відповідачів всі судові витрати.

В обґрунтування вимог, позивач посилався на те, що 18.04.2002 року йому було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. На момент передачі квартири, вона була у нежитловому стані. За його замовленням ТОВ «Одесдомстрой» був здійснений ремонт вказаної квартири, а також за його замовленням ПП «Ясон» в квартирі були встановлені металопластикові вікна «GEALAN SUPER». Однак, ще у жовтні 1999 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ЖБК «Верстатобудівельник-2» про поновлення його в членах кооперативу, передати йому спірну квартиру та стягнути моральну шкоду. 25.05.2007 року апеляційний суд Одеської області ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 частково та, зокрема, визнав рішення загальних зборів членів ЖБК «Верстатобудівельник-2» від 31.03.1999 року, 19.05.1999 року, 29.09.1999 року незаконними і поновив його в членах ЖБК; визнав за ОСОБА_2, право власності на вищезазначену квартиру; обов'язав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні, володінні і розпорядженні квартирою і виселив їх з даної квартири; вселив ОСОБА_2 в квартиру.

Позивач вважав, що ОСОБА_2 замість квартири «від будівельників» отримав у власність квартиру у житловому стані, з якісним ремонтом, з покладеною плиткою, металопластиковими вікнами, столярними виробами, сантехнікою, не витративши на це своїх коштів. Таким чином, позивач вважав, що відповідач ОСОБА_2 набув поліпшення умов спірної квартири без достатньої правової підстави, тому вартість здійснених ним поліпшень підлягає повному відшкодуванню відповідачем. Також, позивач посилався на те, що у зв'язку з передачею зазначеної квартири ОСОБА_2, ЖБК «Верстатобудівельник-2» має повернути йому пайовий внесок та оплату за додаткові будівельні роботи.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказував на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Представник ЖБК «Верстатобудівельник-2» до суду не з'явився, проте ним було подано заперечення, відповідно до яких ЖБК «Верстатобудівельник-2» визнає вимоги частково.

Представник ВАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

ОСОБА_4 до суду не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2015 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування вартості проведеного ремонту - 180172,28 грн.; стягнуто з ЖБК «Верстатобудівельник-2» на користь ОСОБА_3 суму пайового внеску та оплату за договором № 2 від 21.07.1999 року у розмірі 40917,20 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1763,44 грн.; стягнуто з ЖБК «Верстатобудівельник-2» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 388,26 грн.

02.06.2015 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення районного суду, а також на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 були прийнятті в члени ЖБК «Верстатобудівельник-2» на підставі сумісного рішення адміністрації і профкому Одеського верстатобудівельного виробничого об'єднання від 23.05.1991 року.

Відповідно до цього рішення ОСОБА_3 стояв на квартирній черзі під № 122, ОСОБА_2 - під № 105.

Рішеннями загальних зборів членів ЖБК «Верстатобудівельник-2» від 19.05.1999 року та від 29.09.1999 року ОСОБА_2 був виключений з членів ЖБК.

ОСОБА_4, відповідно до договору № 2 від 21.07.1999 року сплатила на користь ЖБК «Верстатобудівельник-2» 780 дол. США за виконання підрядних робіт з штукатурки стін, заливання підлоги та інш.

Рішенням загальних зборів ЖБК «Верстатобудівельник-2» від 03.10.2000 року ОСОБА_3 була розподілена трикімнатна квартира АДРЕСА_1, та на підставі довідки ЖБК «Верстатобудівельник-2» про виплату паю у розмірі 21542 грн. від 27.02.2002 року і розпорядження ЖКГ Одеського міськвиконкому від 18.04.2002 року видане свідоцтво про право власності на дану квартиру.

Однак, у жовтні 1999 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ЖБК «Верстатобудівельник-2», ОСОБА_3, ОСОБА_5, УЖКГ ОМР, Одеського міського агентства з приватизації житла, ВАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та просив визнати зазначені рішення загальних зборів ЖБК «Верстатобудівельник-2» незаконними, поновити його в членах ЖБК, визнати за ним право власності на вказану квартиру, вселити його з родиною до квартири, усунути йому перешкоди у користуванні власністю, зобов'язати ОСОБА_3 зняти з вказаної квартири броньовані двері, визнати частково недійсним рішення ЖБК від 03.10.2000 року в частині розподілу вказаної квартири ОСОБА_3, визнати недійсним розпорядження УЖКГ ОМР від 18.04.2002 року, свідоцтво про право власності від 18.04.2002 року на ім'я ОСОБА_3 і виселити ОСОБА_3 з сім'єю з квартири, а також стягнути моральну шкоду.

У забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 ухвалою Іллічівського районного суду м. Одеси від 20.11.2000 року на спірну квартиру був накладений арешт та заборонено проводити будь-які дії, пов'язані з її відчуження.

Копія вказаної ухвали суду була отримана КП «ОМБТІ та РОН» 15.12.2000 року.

20.04.2001 року Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси було відкрите виконавче по виконанню зазначеної ухвали, та копія ухвали суду з постановою про відкриття виконавчого провадження була направлена до ЖБК «Верстатобудівельник-2».

Зазначений позов ОСОБА_2 судами розглядався неодноразово та останнім рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2006 року було відмовлено у його задоволенні.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.05.2007 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 05.12.2007 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2006 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 частково задоволенні: визнані незаконними рішення загальних зборів членів ЖБК «Верстатобудівельник-2» від 31.03.1999 року, від 19.05.1999 року, від 29.09.1999 року про виключення ОСОБА_2 з членів ЖБК та поновлено його в членах ЖБК; визнано за ОСОБА_2 право власності на вищезазначену квартиру; зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні, володінні і розпорядженні вказаною квартирою, а також виселено їх з вказаної квартири; визнано частково недійсним рішення загальних зборів членів ЖБК «Верстатобудівельник-2» від 03.10.2000 року про виділення ОСОБА_3 зазначеної квартири та відповідно визнанні недійсними розпорядження УЖКГ ВК ОМР від 18.04.2002 року про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_6 та свідоцтво про право власності на квартиру від 18.04.2002 року на ім'я ОСОБА_6; вселено ОСОБА_2 до спірної квартири.

Крім того, судом було встановлено, що вищезазначена квартира на момент прийняття будинку в експлуатацію взимку 2001 року знаходилась в наступному технічному стані: комунікації підведені, сантехнічні прилади (ванна, унітаз, мийка, умивальник) не встановлені; електропроводка підведена, електричні прилади (розетки, світильники, вимикачі, електроплита) не встановлені; встановлено вхідні двері з ДВП, встановлено віконні рами і засклені одинарним склом, двері між кімнатами, в туалеті та ванній кімнаті не встановлено; проведено стяжку підлоги, лінолеум не вкладався; стіни поштукатурено; шпаклювання та проклейка шпалер не здійснювались; шпаклювання та фарбування підлоги не здійснювалось.

У свою чергу, ОСОБА_3, не зважаючи на наявність арешту суду на вказану квартиру та заборону проводити будь-які дії по її відчуженню, розпочав ремонтні роботи у спірній квартирі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договірної ціни від 12.02.2006 року, локального кошторису від 12.02.2006 року, акту приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2006 року, відомості ресурсів. Загальна вартість робіт та матеріалів, затрачених на ремонт, відповідно до вказаної проектно-кошторисної документації, склала 76 664 грн.

Крім того, за замовленням ОСОБА_3, ПП «Ясон» в квартирі були встановлені металопластикові вікна «GEALAN SUPER». Загальна вартість робіт та матеріалів склала 4167 дол. США. - еквівалент 103508,28 грн.

Зазначені грошові кошти у загальному розмірі 180172,28 грн., витрачені на проведення ремонтних робіт у квартирі позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2

Районний суд, вважаючи зазначені позовні вимоги обґрунтованими, в цій частині позов задовольнив.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки позивач проводив ремонтні роботи у квартирі під час накладеного судом арешту на квартиру. ОСОБА_3 було відомо про судовий спір щодо законності набуття її у власність, але незважаючи на це, він на свій розсуд та ризик розпочав проведення у квартирі ремонтних робіт, на що були витраченні зазначені грошові кошти.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення грошових витрат на проведення ремонтних робіт задоволенню не підлягають, у зв'язку з чим в цій частині рішення районного суду підлягає скасуванню.

Одночасно, приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що стягненню на користь позивача підлягає пайовий внесок, сплачений ним на рахунок ЖБК «Верстатобудівельник-2» в сумі 21542 грн. та оплата за договором № 2 від 21.07.1999 р. в сумі 780 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 10.02.2015 року становило (780 х 24,84) 19375,20 грн., а разом 40917,20 грн.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, відповідно вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1763,44 грн. на користь позивача задоволенню не підлягають.

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України й ухвалення нового рішення в скасованій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.2 , 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 відшкодування вартості проведеного ремонту та витрат по сплаті судового збору - скасувати.

В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості проведених ремонтних робіт та судових витрат - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

30.09.2015 року м. Одеса