УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення коштів банківського вкладу та нарахованих процентів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 червня 2013 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) з Правилами № НОМЕР_1 UAH, за умовами якого позивач внесла на вкладний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 28 тис. грн з розміром процентної ставки 6 % річних, на строк з 21 червня 2013 року до фактичної дати отримання вкладником коштів у банку.

Також, 21 червня 2013 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про відкриття та комплексне разрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (з Правилами) № НОМЕР_2, відповідно до якого ОСОБА_4 внесла на відкритий на умовах тарифного плану «Активні гроші плюс» картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 2 тис. грн з розміром процентної ставки 20 % річних.

Враховуючи те, що незважаючи на неодноразові звернення позивача до банку з вимогою про повернення суми вкладів разом з нарахованими процентами, відповідачем до теперішнього часу кошти не повернуто, та зважаючи на те, що своїми діями відповідач завдав позивачу моральну шкоду, після уточнення позовних вимог, просила:

1) стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором банківського вкладу від 21 червня 2013 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 33 936 грн та суму 3 % річних - 766 грн 36 коп., нарахованими процентами за період з 04 квітня 2014 року по 02 березня 2015 року - 2 849 грн 10 коп., а всього 37 551 грн 46 коп.

2) стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 суму боргу за іншим вказаним вище договором банківського вкладу від 21 червня 2013 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2 424 грн та суму 3 % річних - 54 грн 74 коп., нарахованими процентами за період з 04 квітня 2014 року по 02 березня 2015 року - 678 грн 36 коп., а всього 3 157 грн 10 коп.

3) стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 суми боргів за вказаними вище договорами в загальних розмірах 37 551 грн 46 коп. та 3 157 грн 10 коп., а також стягнуто моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 30 квітня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди в сумі 500 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 37 551 грн 46 коп. і 3 157 грн 10 коп. банківських вкладів та нарахованих процентів, залишити в силі рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року в частині відмови в позові про стягнення моральної шкоди та закрити провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позов в частині стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися договірні відносини які пов'язані з неналежним виконанням банком договірних зобов'язань з приводу відкриття та розміщення грошових коштів на депозитних та поточних рахунках, а також доведеності факту відсутності грошових коштів позивача на вкладних рахунках, що є порушенням умов укладених між сторонами договорів банківського вкладу, і як наслідок порушення прав позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності факту її заподіяння позивачу.

Апеляційний суд визнав обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо під ставності та доведеності позову в частині стягнення банківських вкладів, однак не погодився з висновками про необхідність стягнення заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з неповерненням банківського вкладу, оскільки ні нормами Конституції України, ні Законом чи іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, ні договорами не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з неповерненням банківського вкладу.

Доводи касаційної скарги про те, що до даних правовідносин необхідно застосувати положення ст. 1172 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій правильно враховано підставу позову, яку позивачем було визначено, як неналежне виконання банком взятих на себе зобов'язань за договорами банківських вкладів, встановлено характер правовідносин між сторонами у справі та обґрунтовано застосовано норми ст. ст. 1058-1060 ЦК України на підставі яких було подано позов, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 29 січня 2014 року в справі № 6-149цс13.

Інші доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2015 року у не скасованій його частині та рішення апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська