пр. № 4-с/759/88/15
ун. № 759/8332/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Н.Г. Лопатюк,

при секретарі Т.С. Фещук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, яка полягала у не знятті арешту з всього майна останнього та просить зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з усього майна, що йому належить, визнати бездіяльність ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, що полягала у не знятті арешту з коштів останнього та просить зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з його коштів, а також визнати бездіяльність ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, що полягала у не припиненні розшуку автотранспортного засобу марки «Опель», моделі «Астра», 2007 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, що належав йому на праві власності та просить зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві припинити розшук вказаного автомобіля.

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначив, що 25.02.2010 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

08 жовтня 2010 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП №22460930 та було накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (136 238 грн. 68 коп.)

10 грудня 2010 року, за заявою стягувача, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було оголошено розшук майна боржника - автотранспортного засобу марки «Опель», модель «Астра», 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

02 березня 2011 року він телефоном був викликаний до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві для надання пояснень щодо можливості передачі Відділу вказаного транспортного засобу.

09 березня 2011 року, він прибув до Відділу та звернувся до начальника із заявою, в якій повідомив, що надати вказаний транспортний засіб він не має можливості, оскільки 15 січня 2011 року автомобіль було повністю знищено пожежею та надав підтверджуючі документи.

06 червня 2013 року, старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Горкун Н.Д. виніс постанову про арешт його коштів як боржника та наклав арешт на розрахунковий рахунок.

20 квітня 2015 року, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Тобто, завершуючи виконавче провадження, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, при винесенні постанови від 20 квітня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, не зняв арешт, накладений на його майно та не припинив розшук майна боржника.

На теперішній час, хоча вищевказане виконавче провадження було фактично завершене 20 квітня 2015 року, виконавчі дії проводитись не будуть, а розшукуваний транспортний засіб - знищено пожежею, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві не зняв арешти та не припинив розшук майна, чим позбавив його, ОСОБА_1, можливості зняти з обліку знищений пожежею автомобіль.

Не зняття арешту з майна та банківсткого рахунку, як і не припинення розшуку знищеного пожежею автомобіля, грубо порушує його права та законні інтереси.

В судовому засіданні скаржник підтримав свої вимоги, викладі у скарзі та просив суд їх задовольнити.

Представник ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві заперечував проти задоволення вимог скарги та надав ксерокопії матеріалів виконавчого провадження.

Вислухавши пояснення скаржника, представника Відділу, дослідивши матеріали скарги у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В ході розгляду скарги встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва 25.02.2010 року задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого 14 травня 2010 року судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 134 770 грн. 97 коп. та судового збору в сумі 1 347 грн. 71 коп., а всього стягнуто 136 238 грн. 68 коп.

Постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Горкун Н.М. від 08 жовтня 2010 року відкрито виконавче провадження ВП №22460930 та накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

Так, 10 грудня 2010 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Горкун Н.М. винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1, і направлено останньому до виконання, а Банку до відома вимогу державного виконавця про надання на вказану дату та час до приміщення Відділу автомобіль марки «Опель», модель «Астра», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

З довідки Відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності Вишгородського РУГУ МНС України в Київській області Державного пожежного нагляду України №20 від 17 січня 2011 року, виданої ОСОБА_1, вбачається, що 15.01.2011 року виникла пожежа у автомобілі марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 на трасі м. Київ-смт. Десна, біля с. Сувид. В результаті пожежі вогнем було знищено легковий автомобіль повністю.

Вищевказані обставини також підтверджуються Актом про пожежу від 17 січня 2011 року.

Як пояснив скаржник в судовому засіданні, 02 березня 2011 року він телефоном був викликаний до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві для надання пояснень щодо можливості передачі Відділу вищевказаного транспортного засобу. 09 березня 2011 року, він прибув до Відділу та звернувся до начальника із заявою, в якій повідомив, що надати вказаний транспортний засіб він не має можливості, оскільки 15 січня 2011 року автомобіль було повністю знищено пожежею та надав підтверджуючі документи.

03 червня 2013 року, старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Горкун Н.Д. виніс постанову про арешт коштів боржника та на підставі рішення суду наклав арешт на кошти, що належать боржнику та знаходяться у банківській установі АТ «Ерсте Банк».

20 квітня 2015 року, державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанцем Р.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа №2-386-1 стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вжитими заходами державного виконавця встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Отже, частково задовольняючи дану скаргу суд виходив з наступного.

Виходячи з роз'яснень п.1 Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, пунктом 3 вищезазначеної Постанови роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні врахувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Виходячи зі змісту ч.3 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», у разі про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Виходчи зі змісту ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. У разі закінчення виконавчого провадження внаслідок офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконавчі документи можуть бути повторно пред'явлені до виконання у визначені статтею 22 цього Закону строки, якщо у зв'язку із припиненням провадження у справі про банкрутство вимоги, підтверджені такими документами, не були задоволені повністю або частково та не вважаються погашеними (списаними, прощеними) відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що при винесенні 20 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанцем Р.В. постанови про повернення виконавчого документа №2-386-1 стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що вжитими заходами державного виконавця встановлено відсуність майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, дійсно не вирішено питання щодо зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 - автомобіля «Опель», модель «Астра», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який в результаті пожежі був повністю знищений, а також не було вирішено питання щодо припинення розшуку вказаного майна, тобто не виконано вимоги ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», якою чітко визначено, що «у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника», а тому вимоги скаржника в частині визнання бездіяльності ВДВС щодо не зняття арешту та припинення розшуку автотранспортного засобу марки «Опель», модель «Астра», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зняття арешту з вказаного автомобіля та припинення розшуку вказаного автомобіля, є обгрунтованими та підлгають задоволенню.

Що стосується вимог скаржника в частині визнання бездіяльності ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, що полягала у не знятті арешту з коштів останнього та зобов'язання ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з його коштів, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», роз'ясненнями Постанови №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, ст.ст. 208-210, 212-215, 292, 292, 383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві щодо не зняття арешту та припинення розшуку автотранспортного засобу марки «Опель», модель «Астра», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та зняти арешт з автомобіля «Опель», модель «Астра», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладений постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Горкун Н.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №224609030 від 08 жовтня 2010 року, згідно виконавчого листа Святошинського районного суду м. києва №2-386-1, виданого судом 14 травня 2010 року, та припинити розшук вказаного автомобіля, оголошеного в розшук постановою державного виконавця Горкун Н.М. про розшук майна боржника від 10 грудня 2010 року.

В задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.