Справа № 466/6131/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2015 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Ю.В. Донченко

при секретарі З.В. Пришляк

з участю скаржника ОСОБА_1 , державного виконавця Захарків Ю.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби незаконними щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов"язання вчинити певні дії -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського ЛМУЮ ОСОБА_2 та начальника Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 та просить суд: - визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 24.07.2015 року ВП № 48208255; - визнати незаконними дії начальника Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 щодо не скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 24.07.2015 року ВП № 48208255 підпорядкованому йому старшого державного виконавця Захарків Ю.М.; - зобов'язати старшого державного виконавця Захарків Ю.М. та начальника відділу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 скасувати неправомірну постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 24.07.2015 року ВП № 48208255; - зобов'язати старшого державного виконавця Захарків Ю.М. та начальника відділу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2015 року (виконавчий лист від 08.05.2015 року № 2/466/3530/14 про визначення та способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні і вихованні дитини; - зобов'язати старшого державного виконавця відділу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 направляти на його адресу копії документів по вчинених виконавчих діях. В скарзі покликається на те, що 21 липня 2015 року він подав заяву начальнику Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про прийняття до виконання виконавчого листа від 08 травня 2015 року № 2/466/3530/14 виданого Шевченківським районним судом м. Львова (справа № 466/8644/14-ц), а саме: визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю ОСОБА_6 у квартирі № 69 будинку № 31 на вулиці Чигиринській у місті Львові, у виді побачень у першу та третю суботу місяця з 17 год. до 19 год. в присутності матері; у другу та четверту неділю місяця - з 11 год. до 13 год. В скарзі зазначає про те, що даний виконавчий лист виданий на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року. 01.08.2015 року він отримав листа від 24 липня 2015 року та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 24 липня 2015 року ВП № 48208255. Вказує, що вищезазначеною постановою Шевченківським ВДВС ЛМУЮ відмовлено йому в прийнятті до провадження виконавчого документа по причині неможливості застосування заходів примусового виконання рішення, так як даний виконавчий документ не потребує примусового виконання. Вважає дії старшого державного виконавця Захарків Ю.М. та начальника Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 незаконними. Начальник Шевченківського ВДВС ЛМУЮ не скористався повноваженнями відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» та не скасував незаконну постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні скаржник у повному обсязі підтримав доводи викладені у скарзі та просив її задовольнити.

Державний виконавець Захарків Ю.М. скаргу заперечив, подавши суду письмові заперечення на скаргу, просив у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 85 цього Закону у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ. Скарги по виконанню інших рішень подаються до суду за місцем знаходження відповідного органу державної виконавчої служби, крім скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, які подаються до апеляційного суду за місцем знаходження відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.12.2014 року по цивільній справі задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення участі у вихованні дитини. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.12.2014 року визначено для ОСОБА_1 такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5: - кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 год. до 13.00 год. побачення з донькою та спільне проведення часу, за бажанням в присутності матері; - кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 13.00 год. побачення із донькою та спільне проведення часом, за бажанням в присутності матері; - два рази на місяць (п'ятниця, субота або неділя) відвідування дитиною його місця проживання або спільні поїздки з дитиною до його батьків із залишенням дитини на ніч, за попереднім узгодженням із відповідачем відповідних днів; - спільне з дитиною проведення святкових днів, періоду канікул в рівній кількості з відповідачем за попереднім узгодженням із нею відповідного періоду спільного перебування з дитиною та повідомленням її про місце перебування дитини; - спільні з дитиною поїздки на відпочинок до курортних зон України, а також за її межі за попереднім узгодженням із відповідачем відповідних періодів відпочинку з дитиною та повідомленням матері про місце перебування дитини. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12.03.2015р. дане рішення суду скасовано та прийнято нове, яке набрало чинність 12.03.2015р., яким визначено способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю ОСОБА_6 у квартирі № 69 будинку № 31 на вулиці Чигиринській у місті Львові, у виді побачень у першу та третю суботу місяця з 17 год. до 19 год. в присутності матері; у другу та четверту неділю місяця - з 11 год. до 13 год. 06.06.2013 року.

21 липня 2015 року скаржник подав заяву начальнику Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про прийняття до виконання виконавчого листа від 08 травня 2015 року № 2/466/3530/14 виданого Шевченківським районним судом м. Львова (справа № 466/8644/14-ц).

24.07.2015 року керуючись п.8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Пре виконавче провадження» державним виконавцем Захарків Ю.М. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки із змісту вищезгаданого виконавчого документу та проведеного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що даний виконавчий документ не потребує примусового виконання, та не може бути виконаний у примусовому порядку.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Стаття 25 Закону визначає обов'язок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які поводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, з огляду на зазначені норми Закону, виконавчим провадженням поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

Зі змісту виконавчого листа № 2/466/3530/14 від 08.05.2015 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про визначення способу участі скаржника у спілкуванні і вихованні дитини, вбачається, що вказане рішення не потребує застосування примусових заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", не зобов'язує відповідача вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а тому відсутні підстави для його примусового виконання.

Рішення суду про визначення способу участі скаржника у спілкуванні і вихованні дитини з набранням законної сили є обов"язковим для виконання як для осіб, які брали участь у розгляді справи, так і для всіх органів державної влади. При виникненні спірних питань, пов'язаних з приписом такого рішення, матиме місце новий цивільно-правовий чи інший спір, який підлягатиме розгляду та вирішенню відповідним юрисдикційним органом.

Відповідно до п. 8. ч. 1. ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Оскільки виданий Шевченківським районним судом м. Львова виконавчий лист № 2/466/3530/14 від 08.05.2015 року не містить передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішення суду, то дії та оскаржувана постанова старшого державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом є правомірними.

Таким чином, суд вважає, що старший державний виконавець Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження дійшов до вірного висновку, а тому така постанова не підлягає скасуванню. Крім того, скаржником не доведено та не подано доказів щодо неправомірних дій начальника Шевченківського ДВС ЛМУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби незаконними щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов"язання вчинити певні дії відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_7