РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 р. м. Кремінна

Справа № 414/832/15-ц

Провадження № 2/414/341/2015

Кремінський районний суд Луганської області

у складі : головуючого судді Харченко Г.А.,

при секретарі Давіян С.Р.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Кремінського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини та вказала, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2012 року. Шлюб розірвано рішенням суду від 13 травня 2015 року. До цього сторони мешкали без створення шлюбу однією сімєю. Від шлюбу дітей не мають. У серпні 2012 року позивач захворіла на «розсіяний склероз». 13 березня 2013 року позивача видано посвідчення інваліда третьої групи, а з 21 липня 2014 року позивачу призначено першу групу інвалідності «Д». З моменту встановлення позивачу групи інвалідності сімейні стосунки припинені, відповідач проживає у батьків, догляду за дружиною не здійснює, матеріальної допомоги не надає, всіляко ухиляється від утримання позивача. Позивач вказує, що відповідач по справі працездатний, має відмінне здоровя, може надавати допомогу на утримання дружини. А тому звертається до суду з позовом до відповідача та просить стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та вказали, що позивач по справі отримує допомогу по інвалідності, що забезпечує їй мінімальний прожитковий мінімум, відповідач напроти отримував заробітну плату, що не забезпечує його прожиткового мінімуму, на даний час звільнений, таким чином не має можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідач допомагає позивачу продуктами харчування.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову потрібно відмовити за необґрунтованості з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.07.2012 року. Позивач у 2012 році захворіла на розсіяний склероз, а 21.07.2014 року позивачу надана І група інвалідності та вона потребує постійного стороннього догляду. Позивач по справі отримує державну соціальну допомогу у розмірі 949 грн. Відповідач працював на посаді тренера ДЮСШ, має захворювання опорно-рухової системи, його заробіток складав 4698,17 грн. за 6 місяців, що в середньому 783 грн. намісять. На даний час відповідач звільнений на підставі наказу.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Відповідно до посвідчення (а.с. 3) позивач набула статусу інвалід ІІІ групи з 13.03.2013 року. Відповідно до довідки (а.с. 4) ОСОБА_4 отримала І групу інвалідності з 1.09.2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) сторони перебувають у шлюбі з 21 липня 2012 року. Відповідно до довідки (а.с. 15) заробіток відповідача за 6 місяців складає 4698,17 грн. Відповідно до довідки (а.с. 24) ОСОБА_4 отримує державну соціальну допомогу у розмірі 949 грн. щомісячно. Відповідно до довідки (а.с. 25) позивач в 2011 році отримала групу інвалідності, на теперішній час має І групу інвалідності. Відповідно до епікризу (а.с. 27-28) відповідач має захворювання опорно-рухової системи. Відповідно до рішення суду (а.с. 36) шлюб між сторонами розірвано 13 травня 2015 року. Відповідно до наказу (а.с. 37) відповідач звільнений з займаної посади.

З вищевикладеного суд вбачає, що дійсно позивач є інвалідом І групи, відповідач отримував мінімальний заробіток, що не могло забезпечити його повноцінно, бо прожитковий мінімум для працездатної особи складає 1218 грн., на даний час звільнений та є безробітний, додаткових доходів відповідача в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, позивач забезпечена мінімальними гарантіями, а саме 949 грн. Дані показники встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII. Таким чином, відповідач по справі не має можливості надавати допомогу позивачеві, яка захищена мінімальними соціальними гарантіями.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст. ст. 75,76 СК України та керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кремінський районний суд.

Суддя: Г.А. Харченко