Справа №461/7342/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Козак Т.С.,

з участю

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держаного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця про визнання права на допомогу, визнання недійсним висновку, визнання недійсним листа, визнання недійсним акту, визнання недійсної інформації та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Держаного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця про визнання за ним права на допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 % середнього заробітку внаслідок нещасного випадку, що стався 16.01.2015 року у процесі виконання ним трудових обов'язків приймальника поїздів у ДТГО «Львівська залізниця» на станції Клепарів ВП "Львівська дирекція залізничних перевезень", та зобов'язати ДТГО «Львівська залізниця» провести донарахування і виплату ОСОБА_2 50 % середнього заробітку; визнання недійсним висновок акту від 24.03.2015 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16 січня 2015 р.; визнання недійсним листа № 305 від 17.03.2015 року та акту від 24.03.2015 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16 січня 2015 року, в частинах зазначення інформації про діагноз ОСОБА_2 та зобов'язання ДТГО «Львівська залізниця» не поширювати серед трудового колективу інформацію про його діагноз; визнання недійсним акту від 24.03.2015 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався 16 січня 2015 р., в частині зазначення, що причиною нещасного випадку є: "3. Психофізіологічні - незадовільний стан здоров'я"; визнання недійсними зазначення в історії хвороби № 460 та у листі № 305 від 17.03.2015 року інформації, що ОСОБА_2 "хворіє 5-й день, тобто з 11.01.15", та зобов'язання ДТГО «Львівська залізниця» через ДЗ Клінічна лікарня ДТГО «Львівська залізниця» спростувати недостовірну інформацію, що ОСОБА_2 "хворіє 5-й день, тобто з 11.01.15", у спосіб надіслання ВП "Львівська дирекція залізничних перевезень" листа з достовірною інформацією, що ОСОБА_2 "захворів 16.01.2015".

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2015 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 20.07.2015 року. Розгляд справи відкладався на 10.09.2015 року у звязку з неявкою сторін.

У судове засідання 10.09.2015 року позивач або його представник не зявились. Проте, ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Тому, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник Відповідача у судове засідання 10.09.2015 року зявився. Подав клопотання про залучення до матеріалів справи заперечення на позовну заяву від 09.09.2015 №ДНЮ-134, яке судом задоволено відповідно до ст. 128 ЦПК України. Проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у заперечені., просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 працює приймальником поїздів у ДТГО «Львівська залізниця» на станції Клепарів Відокремленого підрозділу "Львівська дирекція залізничних перевезень". 16.01.2015 при виконанні роботи по усуненню комерційної несправності, яка полягала у необхідності виправлення та встановлення торцевого щита приймальник поїздів ОСОБА_2 відчув біль у попереку. З болями у попереку ОСОБА_2 було доставлено каретою швидкої допомоги у лікарню, де він відновлював ушкоджене здоров'я на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232, відповідачем була створена комісія по розслідуванню нещасного випадку, що стався з позивачем 16.01.2015 року, яка за результатами проведення розслідування склала акт форми Н-5 від 24.03.2015 року та дійшла до висновку, що нещасний випадок з приймальником поїздів ОСОБА_2 стався в результаті погіршення стану здоровя, внаслідок загального захворювання та вважає нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом.

Також, в матеріалах справи знаходиться лист ДЗ «Клінічна лікарня ДТГО «Львівська залізниця» від 17.03.2015 року №305 - лікувально-профілактичного закладу за місцем лікування та обстеження позивача, відповідно до якого випадок мав місце внаслідок загального захворювання ОСОБА_2 і не пов'язаний з виробництвом.

Відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу), якщо потерпілий тимчасово втратив працездатність внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання. При цьому ст. 42 зазначеного Закону відноситься до розділу V «Загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 відсотків середнього заробітку нещасний випадок має бути повязаним з виробництвом.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст. цього Закону нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Відповідно до п. 17 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом є одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров'я, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обов'язків, що підтверджено медичним висновком. Однак, такий висновок лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування або обстеження потерпілого у формі рішення лікарсько-експертної комісії на запит роботодавця та/або голови комісії в матеріалах справи відсутній. Як вже зазначалось, ДЗ «Клінічна лікарня ДТГО «Львівська залізниця» листом від 17.03.2015 року №305 повідомила, що даний випадок мав місце внаслідок загального захворювання позивача і не пов'язаний з виробництвом.

Судом враховано також і те, що в матеріалах справи знаходиться лист відповідача від 24.03.2015 року №20, яким матеріали розслідування даного випадку відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві були направлені до відділення Виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Львові органу, який відповідно до п.33 цього Порядку здійснює контроль за обєктивністю проведення розслідування нещасних випадків. Зауважень та/або приписів щодо порядку розслідування та висновків комісії Залізниці не надходило. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Суд звертає увагу, що позивачем в порушення ст.ст.57-60, 131 ЦПК України, не надано доказів, які обґрунтовують позовні вимоги, зокрема і акту від 24.03.2015 року розслідування нещасного випадку, що стався 16.01.2015 року, а також доказів поширення ДТГО «Львівська залізниця» серед трудового колективу інформацію про його діагноз.

Оскаржувані позивачем лист № 305 від 17.03.2015 року та історія хвороби № 460, видані Державним закладом «Клінічна лікарня ДТГО «Львівська залізниця», який відповідно до долучених до матеріалів справи Відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщені на офіційному веб-сайті розпорядника ЄДР, Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua) є державним закладом (установою), яка має статус юридичної особи, проте не залучена до справи як відповідач (співвідповідач).

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Проте, таке клопотання позивачем надано не було.

Крім того, лист ДЗ «Клінічна лікарня ДТГО «Львівська залізниця» від 17.03.2015 №305 не є правочином або нормативно-правовим документом, а тому не може бути визнаний недійсним в порядку ст. 215 ЦК України.

З аналогічних підстав не підлягає задоволенню вимоги щодо зобов'язання ДТГО «Львівська залізниця» через ДЗ Клінічна лікарня ДТГО «Львівська залізниця» спростувати недостовірну інформацію, що ОСОБА_2 "хворіє 5-й день, тобто з 11.01.15", у спосіб надіслання ВП "Львівська дирекція залізничних перевезень" листа з достовірною інформацією, що ОСОБА_2 «захворів 16.01.2015 року».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», ст.ст. 33, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Держаного територіально-галузевого об'єднання Львівська залізниця про визнання права на допомогу, визнання недійсним висновку, визнання недійсним листа, визнання недійсним акту, визнання недійсної інформації та зобовязання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зубачик Н.Б.