РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Гречко А.В.,

за участі прокурора Андросової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Державної казначейської служби України

про стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного казначейства України про стягнення моральної шкоди в звязку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та безпідставним засудженням. Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст.2,3 Закону УкраїниПро порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Вказує на те, що вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.11.2013р. він був засуджений за ч.1ст.152, ч.2ст.153, ч.1ст.186 КК України. Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою від 08.05.2014р. вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.11.2013р. скасував, а справу відносно нього закрив на підставі п.3 ч.1ст.284 КПК України в зв?язку з не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаністю можливості їх отримання. Запобіжний захід обраний стосовно ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою було скасовано, та його звільнено з під варти в залі суду. Позивач вказує, що так як його було незаконного повідомлено про підозрою, незаконно утримувано під вартою, та незаконного засуджено то йому було спричинено моральну шкоду, яка полягала у тому що його було безпідставно обвинувачено у скоєнні тяжкого злочину в зв?язку з чим він відчував постійне нервове напруження у стосунках з рідними та друзями, на нього презирливо дивилися та з презирством відносилися у місцях тимчасового утримання конвоїри та особи з якими він утримувався у СІЗО. Позивач вказує також, що через незаконне ув?язнення він 1 рік та 23дні знаходився у закритому приміщенні СІЗО, свобода пересування та спілкування із близькими йому людьми була обмежена, він був позбавлений можливості провести весілля, яке було заплановано через декілька тижнів після ув?язнення, під час ув?язнення він постійно знаходився в тісному ізольованому приміщенні разом із чужими для нього людьми, був позбавлений можливості нормально харчуватися, своєчасно отримувати кваліфіковану медичну допомогу, вільно справляти свої санітарні потреби, нормально відпочивати. Позивач вказує, що через постійне психологічне та емоційне напруження він відчував душевні страждання, усталений спосіб його життя порушився, звичні для нього життєві зв?язку були порушені. Позивач вказує, що через всі ці нервові напруження дружина позивача втратила їх спільну ще ненароджену дитину, що ще більше поглибило душевні страждання позивача.В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні на позов від 30.06.2015р. №15-12/5701.Відповідач вважає зокрема, що позивачем розмір компенсації моральної шкоди визначений без врахування засад розумності та виваженості і не відповідає характеру немайнових втрат та обсягу моральних страждань позивача.Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що законом передбачено відшкодування моральної школи виходячи із розміру однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, тому відповідач вважає, що розмір компенсації вказаний позивачем у вимозі про стягнення такої є значно завищеним.

Прокурор в судовому засіданні також вказав, що розмір компенсації вказаний позивачем у вимозі про стягнення такої є завищеним, та вважає, що вимоги можливо задоволити частково з розрахунку величини такої, виходячи із розміру однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, тобто в розмірі близько 32 тис.грн.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою.

Відповідно до ст.2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ст.3 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода.

Судом досліджено вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.11.2013р. згідно якого позивач був засуджений за ч.1ст.152, ч.2ст.153, ч.1ст.186 КК України та остаточно призначено покарання на підставі ст.70 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Судом досліджено ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 08.05.2014р. згідно якої вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.11.2013р. відносно позивача в частині засудження його за ч.1ст.152, ч.2ст.153, ч.1ст.186 КК України скасовано, справу на підставі п.3 ч.1ст.284 КПК України закрито в зв?язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 в суді і вичерпаністю їх отримання. Обраний ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - скасовано та звільнено ОСОБА_1 з-під варти в залі судового засідання.

Судом встановлено, що позивач з приводу незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності звертався до Прокуратури Миколаївської області з проханням провести перевірку законності дій слідчих СВ Центрального РІВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Відповідно до п.3 Положення про застосування Закону України"Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду"(затв.Наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. № 6/5/3/41) право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Суд приходить до висновку, що перебування позивача під слідством і судом, перенесені моральні страждання у зв'язку з характером пред'явленого обвинувачення, тривалість перебування позивача під вартою призвело до змін в організації його життя та вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення морального стану

Суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, визначає такий із врахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних), яких зазнав позивач через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності та через те, що в цей період часу утримувався під вартою майже 13 місяців, та наявність вимушених змін у життєвих стосунках позивача призвели до обмеження свободи позивача та у позбавленні спілкування із рідними та оточуючими людьми, можливості реалізації життєвих планів, та потребували значних зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,61,212, ЦПК України, ст.1,2,3 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, Наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. № 6/5/3/41, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 130 000 (Сто тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили в порядку і строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя