"27" серпня 2015 р. Справа № 363/171/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Бариш А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом

заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Вищедубечанського лісового господарства» до Київської обласної державної адміністрації, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, про визнання недійсними розпоряджень, державних актів та витребування землі,

встановив:

у суді представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про залишення позову без розгляду згідно ч. 1 ст. 207 ЦПК України, посилаючись на чинні вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 ЦПК України й те, що на час розгляду справи прокурор не обґрунтував достатні підстави для представництва інтересів держави в суді, як того вимагає ОСОБА_16.

Заслухавши сторону відповідачів на підтримання клопотання, сторону позивача й прокурора, які проти цього заперечили, суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі ОСОБА_16 № 1697-7) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, тобто в суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до п. 1 Розділу 13 Перехідних положень Закону № 1697-7 прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Даний закон набрав чинності 15.07.2015 року.

Разом з тим згідно ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

З аналізу вказаних вимог Закону, які є чинними, слід дійти висновку, що прокурор при розгляді вказаного позову має обґрунтувати в суді наявність обставин не здійснення або неналежного здійснення уповноваженим орган державної влади (в цій справі Кабінетом Міністрів України) захисту інтересів держави.

Саме по собі посилання в суді прокурора на факт непредявлення цього позову протягом певного часу безпосередньо Кабінетом Міністрів України, не може бути обставиною, яка свідчить про нездійснення або неналежне здійснення урядом України своїх обовязків по захисту інтересів держави, про порушення яких йдеться в позові.

Таке посилання прокурора не можна вважати обґрунтованим в розумінні вказаних вище вимог Закону, докази цих обставин та ґрунтовні твердження про певні факти на користь такої бездіяльності державного органу згідно вимог ч. 3 ст. 10, ст.ст. 57-66 ЦПК України суду не представлені.

Що стосується доводів прокурора стосовно того, що згадані вище вимоги Законодавства України не можуть бути застосовані в цій справі згідно ст. 58 Конституції України, оскільки провадження в ній відкрито 6 лютого 2015 року, тобто до набрання чинності Законом № 1697-7, то суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

ОСОБА_16 № 1697-7 в частині помякшення або скасування відповідальності особи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Так, зазначений ОСОБА_16 удосконалив правовий статус, функції і повноваження прокуратури України та привів їх відповідність із міжнародними стандартами, зокрема згідно Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи № 1346 (2003) від 29 вересня 2003 року "Виконання Україною своїх обовязків та зобовязань", № 1622 (2003) від 29 вересня 2003 року, Резолюції № 1466 (2005) від 5 жовтня 2005 року, Резолюції № 1862 (2012) від 26 січня 2013 року, Резолюції № 1755 (2010) від 4 жовтня 2010 року, "Функціонування демократичних інституцій в Україні", а також згідно висновків та рекомендацій, які надавалися Венеціанською Комісією щодо законопроектів про реформування прокуратури України (CDL-AD (2006)029 від 17 жовтня 2006 року, CDL-AD (2009)048 від 27 жовтня 2009 року, CDL-AD (2012)019 від 15 жовтня 2012 року).

Закон спрямований на вдосконалення законодавчих засад організації та діяльності прокуратури України з метою імплементації європейських стандартів, позбавлення прокуратури надмірних повноважень щодо здійснення нагляду за додержанням законів.

Законом № 1697-7 звужено повноваження прокурора щодо представництва в суді інтересів громадянина або держави.

Встановлено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді. Таке представництво здійснюється лише у випадках порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо:

- захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,

- відсутній компетентний орган.

Отже, роль прокурора у сфері представництва інтересів держави має допоміжний характер і основну роль згідно чинного законодавства України відіграють профільні органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, які самостійно звертаються до суду.

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку, що вказаний ОСОБА_16 № 1697-7 помякшує відповідальність особи, того чи іншого субєкта цивільно-правових відносин, в частині настання цивільно-правової відповідальності, а тому підлягає застосуванню в цій справі при вирішенні заявленого клопотання.

Разом з тим достатні й дійсно вагомі (які б заслуговували на увагу) обставини й підстави представництва прокурора інтересів держави в суді, через нездійснення або неналежне здійснення таких функцій Кабінетом Міністрів України в сфері земельних відносин, на даний час у суді не обґрунтовані.

Таким чином, слід дійти висновку про відсутність у прокурора повноважень на ведення справи згідно вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 ЦПК України, та згідно п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позовну заяву залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 45, 207 і 210 ЦПК України,

ухвалив:

дану позовну заяву заступника прокурора Київської області залишити без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя: