АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2142/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Медіт-Сервіс» (далі ПП «Медіт-Сервіс»), ОСОБА_7 про стягнення заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що наказом № 35 від 01 червня 2009 року його прийнято на посаду водія автобуса на приватне підприємство «Медіт-Сервіс». 22 жовтня 2014 року наказом № 68 він був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП. При звільненні з ним не був проведений розрахунок, а саме не була нарахована та виплачена компенсація за невикористану відпустку. Позивач вказав, що розрахунок не був проведений з вини підприємства. На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2014 року з підприємства було стягнуто грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 5 122 грн. 25 коп. На виконання рішення суду ПП «Медіт-Сервіс» 26 грудня 2014 року перерахувало заборгованість на картковий рахунок позивача. Отже затримка в повному розрахунку складає 2 місяці і 4 дні, в сумі 2 595 грн. 72 коп.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з ПП «Медіт-Сервіс» на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 2 595 грн. 72 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задоволити його позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи його незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанціїї виходив з того, що позивач без поважних причин не отримав нараховану суму компенсації за невикористану відпустку. Він був належним чином повідомлений про нарахування, але за грошима не з'являвся.

З такою позицією районного суду колегія суддів погодитись не може.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 червня 2009 року директором ПП «Медіт-Сервіс» був виданий наказ за № 35 за яким ОСОБА_6 прийнято на роботу на посаду водія автобуса. Наказом за № 68 від 22 жовтня 2014 року його було звільнено з роботи на підставі заяви за власним бажанням.

При звільненні з позивачем не були проведені всі розрахунки, які підлягають до виплати, а саме не сплачена компенсація за невикористану відпустку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2014 року стягнуто з ПП «Медіт-Сервіс» на користь ОСОБА_6 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5 122 грн. 25 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 410 та інформації ПАТ КБ «Надра» від 26 грудня 2014 року сума компенсації була перерахована ОСОБА_6 26 грудня 2014 року.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином закон прямо покладає на підприємство обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому, а у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Стаття 83 КЗпПУ також зобов'язує у разі звільнення працівника виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від

підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

По справі встановлено, що позивач у зв'язку з неотриманням повного розрахунку при звільненні, вимушений був звернутись за захистом порушеного права до суду. Рішенням від 22 грудня 2014 року позов задовольнив і змусив відповідача сплатити заборгованість, що і було зроблено 26 грудня 2014 року. Повідомлення ПП «Медіт-Сервіс» від 12 грудня 2014 року про отримання в бухгалтерії коштів не впливає на термін затримки в розрахунку та на відповідальність роботодавця.

Що стосується розміру заробітку за час затримки розрахунку, то відповідно до ч.ч. 3,4 п. 2 та ч. 1 п.8 порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці робрти. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Так, ОСОБА_6 був звільнений з роботи 22 жовтня 2014 року, а тому його середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за серпень та вересень 2014 року. Відповідно до довідки від 08.04.2015 року виданої ПП «Медіт-Сервіс», позивачу у серпні 2014 року була нарахована заробітна плата у розмірі 700 грн., а у вересні у розмірі 1400 грн. Загальна сума становить 2100 грн. У серпні 2014 року було 20 робочих днів, а у вересні - 22 робочих дні, тобто всього 42 робочих дні. Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_6 складає 50 грн.( 2100 грн. - заробітна плата за два місяці : 42 робочі дні = 50 грн. - середньоденний заробіток). В період з 23 жовтня 2014 року по 26 грудня 2014 року (день фактичного розрахунку з позивачем за невикористану відпустку) кількість робочих днів складає 47 робочих днів.

Отже сума, яка підлягає виплаті на користь позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 2 350 грн. (50 грн. - середньоденний заробіток х 47 робочих днів = 2 350 грн.).

Приймаючи до уваги, що сам ОСОБА_6 у своєму позові просив стягнути 2 595 грн. 72 коп. заборгованості, то колегія суддів, керуючись ч.1 ст. 11 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог а тому вважає, що стягненню на користь позивача підлягає 2 350 грн. 00 коп., яка визначена судом.

Крім того колегія суддів вважає, що директор підприємства ОСОБА_7 не може бути відповідачем у даній справі. Належним відповідачем у цивільній справі за позовом, що виник з трудових правовідносин, є власник або уповноважений ним орган - роботодавець, в даному випадку - Приватне підприємство «Медіт-Сервіс». Тому заявлені позовні вимоги до ОСОБА_7 задоволленню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню і вимога позивача про допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення коштів за один місяць. Вимоги статті 367 ЦПК України на ці правовідносини не поширюються.

Таким чином, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 88 ЦПК України судовий збір по справі, від сплати якого позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2015 року - скасувати.

Позов ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Медіт-Сервіс», ОСОБА_7 про стягнення заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Медіт-Сервіс» на користь ОСОБА_6 2 350 грн. 00 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині - в задовлоленні позову відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Медіт-Сервіс» в дохід держави судовий збір в розмірі 330 грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :