Справа № 243/6184/15-ц
Провадження № 2/243/3286/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Мороз К.В.,

з участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2015 року до Словянського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Словянського міськрайонного суду донецької області від 25 жовтня 2013 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання на її утримання протягом строку інвалідності. На теперішній час він вважає, що не має більше сплачувати аліменти у звязку з тим, що на момент прийняття рішення він працював в ТОВ «Донецькенергоремонт», мав стабільний дохід, однак з серпня 2014 року, у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, на підприємстві, у якому він працював, зменшився обєм роботи, тому він був переведений на 0,25 ставки, а з 01 грудня 2014 року, у звязку з відсутністю роботи, взагалі звільнений. Крім того, на його утриманні знаходиться його мати, яка перенесла інфаркт міокарда та потребує матеріальної допомоги та стороннього догляду. У звязку з цим, він змушений був проживати із матірю, взяти на себе оплату комунальних послуг. Внаслідок тяжкої економічної ситуації у країни, він позбавлений можливості отримати нормально оплачувану роботу за місцем проживання, однак у звязку із незадовільним станом здоровя матері, не може виїхати у пошуках роботи у іншу місцевість. Також зазначив, що у відповідачки є повнолітній син, який може піклуватися про неї, та зобовязаний це робити. Просить суд припинити право ОСОБА_2 на утримання від нього аліментів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що вона отримує пенсію по інвалідності, розмір якої менший за розмір прожиткового мінімуму, в той час як мати позивача отримує пенсію, розмір якої більший за прожитковий мінімум. Доводи позивача в тій їх частині, що він на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, у звязку з тим, що втратив роботу, також не можуть бути враховані, оскільки він добровільно звільнився з роботи за згодою сторін, у центр зайнятості на облік не встав. Щодо того, що її повинен допомагати її син, то останній в даний час навчається, навчання платне, також збирається створювати сімю. Крім того зазначила, що інвалідність їй встановлена строкова, вона онкохвора.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, протягом строку інвалідності, починаючи стягнення з 10 жовтня 2013 року. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (а.с.6-7).

Як вбачається з Довідок, виданих ОСБ «Радуга-2» від 23 червня 2015 року та 27 червня 2015 року (а.с. 8-9), ОСОБА_1 прописаний та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своєю матірю та несе всі витрати по оплаті комунальних послуг.

У відповідності до копії трудової книжки позивач звільнився з останнього місця роботи ТОВ Донецькенергоремонт» за згодою сторін 01 грудня 2014 року(а.с.10)

Згідно із довідкою про доходи, позивач отримував постійно доходи по грудень 2014 року, при цьому останні три місця працював на 0,25 ставки та отримував 582 грн. 00 коп(а.с.11)

У відповідності до трудової угоди №1 з 10 січня 2015 року, позивач працює у Садівничому товаристві та отримує 400 грн. щомісячно.

Рідна мати позивача, ОСОБА_3, перенесла інфаркт міокарда та потребує матеріальної допомоги та стороннього догляду. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження , свідоцтвом про шлюб, з яких вбачається, що дійсно ОСОБА_3 є рідною матірю позивача. У відповідності до виписного епікризу з історії хвороби ОСОБА_3 станом на 22 вересня 2014 року поступила до лікарні із діагнозом постінфарктний та атеросклеротичний кардіосклероз , гіпертонічна хвороба серця ІІ ступеню, зниження систоличної функції лівого шлуночка (а.с.14)

У відповідності до довідки від 24 червня 2015 року ОСОБА_3 стоїть на обліку у лікаря-кардіолога, потребує постійного прийому препаратів(а.с.15).

У відповідності до довідки від 24 червня 2015 року, ОСОБА_3 отримує щомісячно пенсію в сумі 1213 грн. 00 коп.(а.с.16)

Судом також досліджені квитанції, з яких вбачається, що придбавалися ліки.

У відповідності до копії довідки , відповідач ОСОБА_2 потребує постійного медикаментозного лікування та перебуває на обліку у онколога.

У відповідності довідки , наданої керівником мікрорайона, вказано, що будинок по вул. Совхозній,1 у м. Словянську пошкоджено.

У відповідності до виписки з рахунків ПАТ КБ ПриватБанк, видно, що відповідач отримує пенсію в сумі 1049 грн.

Відповідно до Довідки МСЕК від 01 вересня 2014 року позивачці була встановлена IIІ група інвалідності на строк до 1 жовтня 2016 року.. Згідно консультативного висновку спеціаліста від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_2 надані рекомендації щодо потреби у лікарських препаратах.

Відповідно ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Статтею 82 СК України передбачено, що право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що:

1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги;

2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу.

Частиною третьою ст. 82 СК України, передбачається, що право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду лише у разі виникнення хоча б однієї з вищевказаних умов.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні, відповідач на час звернення до суду позивача продовжує бути інвалідом, отримує невелику пенсію, яка не досягає рівня прожиткового мінімуму, а тому не перестала потребувати матеріальної допомоги. Крім того в судовому засіданні не встановлено підстав припинення права на отримання аліментів, передбачених ч.1 ст. 82 СК України, а також підстав позбавлення права на отримання аліментів, передбачених ст. 83 СК України.

Щодо підстави, визначеної у п.2 ч.3 ст. 82 СК України, за якою право на отримання аліментів припиняється за рішенням суду у звязку із неспроможністю надавати матеріальну допомогу платником аліментів, то законодавцем чітко не визначено випадки неспроможності платника аліментів надавати іншому подружжю таку матеріальну допомогу. Отже, це поняття є оціночним, і повинно вирішуватися судом у кожному конкретному випадку. Втім, виходячи з аналізу загальних сімейних та цивільних норм, а також на думку суду, в даному випадку неспроможність повинна мати істотний характер - інвалідність, тяжка хвороба, інші істотні обставини, внаслідок яких платник аліментів взагалі позбавлений можливості сплачувати аліменти.

Втім, у судовому засіданні встановлено, що позивач звільнився з роботи за згодою сторін, працездатний, працює за тимчасовою угодою, має освіту, які на думку суду не свідчать про неспроможність платника аліментів взагалі виконувати аліментні зобовязання.

Суд відхиляє доводи позивача в тій їх частині, що він на даний час повинен піклуватися про свою матір, придбавати їй ліки, сплачувати комунальні послуги, внаслідок чого він неспроможний сплачувати аліменти дружині. Так судом досліджені чеки на придбання ліків, надані позивачем. Суд зважає на ту обставину, що із вказаних чеків вбачається, що придбавалися ліки, які вказані у епікризі хворої ОСОБА_3, при цьому фактично всі ліки придбані у період, на який припадає лікування хворої ОСОБА_3. Втім, із вказаних чеків не вбачається хто саме їх придбавав, крім того суду не надано доказів того, що внаслідок хвороби ОСОБА_3, позивач опинився у такому скрутному становищі, що став неспроможний сплачувати аліменти відповідачу. При цьому суд зважає також на ту обставину, що мати позивача отримує пенсію, тобто має стабільний дохід. Отже, на думку суду, наведені позивачем обставини можуть слугувати лише про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, а не про неспроможність позивача надавати матеріальну допомогу відповідачці.

З огляду на викладене, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивачем не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 82 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти - відмовити..

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області (Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 33/0/38/-15 від 21 травня 2015 року «Про відновлення роботи Апеляційного суду Донецької області») через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 15 липня 2015 року.

Головуюча суддя: О.В. Ільяшевич