Справа № 136/2118/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" грудня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про тлумачення договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача підставність якого обґрунтував таким.

Розпорядженням Липовецької районної державної адміністрації за №307 від 04.11.2005 року йому, ОСОБА_1, було надано земельну ділянку площею 5,1012 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років. Вказаним Розпорядженням Липовецької РДА також було зобовязано в десятиденний термін укласти договір оренди земельної ділянки та провести його державну реєстрацію.

15.11.2005 року між ним, ОСОБА_1, та Липовецькою районною державною адміністрацією було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Даний договір було зареєстровано у Липовецькому відділі Вінницької філії Центр ДЗК 05.04.2006 року за №02.

У п.8 вищенаведеного договору сторонами було узгоджено строк його дії на 10 років із визначенням дати до 01.09.2015 року. Згідно даного пункту Договору, сторони узгодили, що після закінчення строку договору оренди, орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у разі чого повен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення його дії повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Прийнявши до уваги те, що датою укладення договору оренди землі є 15.11.2005 року, строк дії договору визначено сторонами на 10 років, тобто вказаний договір має діяти саме 10 років, починаючи з моменту його укладення, відтак датою його закінчення є 15.11.2015 року. Отож посилання у Договорі оренди на календарну дату 01.09.2015 року, як термін закінчення такого Договору, в даному випадку суперечить узгодженому в договорі сторонами строку дії договору оренди - на 10 років, який викладений у цьому ж пункті, оскільки в такому випадку строк дії договору складатиме лише 9 років 9 місяців та 14 днів.

Крім цього, у пункті 43 Договору оренди сторонами було узгоджено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру на земельні ділянки, строк дії речового права зазначено у 10 років без зазначення календарної дати.

Таким чином, вказані пункти договору по різному трактують строк дії договору оренди землі, зокрема за пунктом 8 пов'язується як з певною календарною датою - 01.09.2015 року, так із загальною тривалістю строку дії договору 10 років, а за пунктом 43 вищенаведеного Договору оренди - подією (державною реєстрацією), що породжує спір між сторонами щодо визначення закінчення договору та час звернення із заявою про реалізацію переважного права на поновлення договору оренди. Ураховуючи наведені обставини позивач просив суд розтлумачити зміст Договору оренди землі від 15 листопада 2005 року, укладеного між Липовецькою районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_2 та ним, ОСОБА_1, в частині дати закінчення договору оренди землі узгодженого сторонами цього договору на 10 років.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності 17.11.2015 року, позовні вимоги підтримав у заявленому обсязі, які просив суд задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, зазначивши, що строк дії договору визначено його сторонами, а відтак Договір має виконуватись відповідно до його умов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п.1 Розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області за №307 «Про надання земель в оренду» від 04 листопада 2005 року, ОСОБА_1 було надано земельну ділянку загальною площею загальною площею 5,1012 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.3 цього розпорядження, землекористувача зобовязано у десятиденний строк укласти договір оренди земель та провести його державну реєстрацію у Липовецькому відділі державного земельного кадастру.

15.11.2005 року між Липовецькою районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_2 з однієї сторони, який є орендодавцем, та з іншої сторони орендарем ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоприлуцької сільської ради. Обєктом оренди зазначена земельна ділянка загальною площею 5,1012 га, з яких: 4,8821 га ріллі, 0,2191 га під водою. У Розділі «Строк дії договору» сторонами визначено, що Договір укладено на 10 років до 01 вересня 2015 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Сторони узгодили, що даний договір набуває чинності після його підписання та його державної реєстрації відповідно до умов визначених у Розділі «Прикінцеві положення».

Судом встановлено, що волевиявлення сторін цього договору було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені Договором оренди землі, що сторони засвідчили своїми підписами.

Вказаний договір було зареєстровано у Липовецькому Відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК», про що 05.04.2006 року у Державному реєстрі земель вчинено запис за №02.

Ураховуючи те, що датою укладення вищенаведеного Договору оренди землі є 15.11.2005 року, строк дії договору визначено сторонами на 10 років, при цьому також визначено календарну дату закінчення договору - 01.09.2015 року, що в даному випадку викликає суперечності щодо строку дії договору, оскільки в такому випадку строк складатиме 9 років 9 місяців та 14 днів, тому позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просив суд розтлумачити зміст Договору оренди землі в частині строку його дії, тобто визначити календарну дату його закінчення.

Тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 ЦК України.

Згідно ч.2 та ч.3 наведеної статті, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За приписом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

На підставі ст. 20 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

В силу ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Системне тлумачення зазначених положень законів дає підстави дійти висновку, що вчинення правочину закон пов'язував з фактом його державної реєстрації, яка має правовстановлювальне значення, оскільки у випадку відсутності державної реєстрації правочину він вважається неукладеним й не створюють прав та обов'язків для сторін.

У той же час за правовою позицією Верховного Суду України викладеною у справі № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року, Верховний Суд України сформував правовий висновок щодо моменту вчинення правочину.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При вирішенні судом спору про визнання договору недійсним із підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

Отож волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України.

З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм, суд дійшов висновку, що укладаючи Договір оренди землі 15.11.2005 року його сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, у тому числі щодо визначення строку його дії на 10 років, висловивши своє волевиявлення та засвідчивши це своїми підписами, що і є моментом укладення договору та початком відліку строку його дії.

У той же час строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Отже десятирічний строк дії договору оренди землі укладеного 15.11.2005 року обчислюється саме з цієї дати - 15.11.2005 року і закінчується 14.11.2015 року. Разом з цим, оскільки договір оренди пройшов державну реєстрацію, він є укладеним з дня його державної реєстрації, тобто з дати державної реєстрації у орендаря виникло право на оренду землі.

Враховуючи вищевикладене, зміст Договору оренди землі від 15.11.2005 року щодо дати закінчення договору оренди землі необхідно розуміти таким чином, що календарною датою закінчення Договору оренди землі укладеного 15.11.2005 року між Липовецькою районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строком на 10 років, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоприлуцької сільської ради, загальною площею 5,1012 га, є 14 листопада 2015 року, а тому визначена у п.8 Договору оренди землі календарна дата є 14 листопада 2015 року, а не як зазначив позивач у позові 15.11.2015 року.

З огляду на встановлені судом обставини, які були перевірені належними та допустимими доказами, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову, присуджує із відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтвердженні судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487, 20 гривень.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 210, 213, 215, 254, 626, 627, 792 ЦК України, ст.1, 18, 19, 34 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 6, 8, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Тлумачити зміст п.8 Договору оренди землі укладеного 15 листопада 2005 року між Липовецькою районною державною адміністрацією в особі голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1, Розділу "Строк дії договору" таким чином:

-датою закінчення договору оренди землі укладеного на 10 років є 14 листопада 2015 року, а тому визначена у п.8 Договору оренди землі календарна дата є 14 листопада 2015 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 487, 20 (чотириста вісімдесять сім гривень 20 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5