Справа № 381/1546/15-ц Головуючий у І інстанції Зуй Т.С.
Провадження № 22-ц/780/4757/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 20.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Сліпченка О.І., Сержанюка А.С.,

та секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фастівської міської ради Київської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, третя особа - Державна реєстраційна служба Фастівського МРУЮ про визнання незаконним та скасування рішення органу субєкта владних повноважень, визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення Фастівської міської ради від 26 березня 2009 року № 22-L-V «Про програму приватизації обєктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів на 2009 рік» та рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 119/1 від 28 квітня 2009 року «Про оформлення права власності на вбудовані та підвальні нежитлові приміщення територіальної громади» у частині включення до програми приватизації обєктів комунальної власності територіальної громади міста Фастова на 2009 рік та оформлення права власності на вбудоване нежитлове приміщення будинку № 32 по вул. Куйбишева, м. Фастова, Київської області. Також просили скасувати свідоцтво про право власності, рішення державного реєстратора та записи про реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Фастова на нього, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02 липня 2009 року, укладеного між Фастівською міською радою та відповідачкою ОСОБА_6, та скасувати відповідні рішення про державну реєстрацію права власності відповідачки на вказане нежитлове приміщення, одночасно зобовязавши її звільнити його.

Позивачі, мотивуючи свої вимоги, вказують, що 26 березня 2009 року Фастівська міська рада прийняла рішення №22-L-V «Про програму приватизації об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів на 2009 рік», згідно із яким було вирішено затвердити програму приватизації об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів на 2009 рік та способи приватизації. У додатку до цього рішення зазначений об'єкт приватизації вбудоване нежитлове приміщення, площею 16,4 кв. м. що розташоване у будинку № 32, по вул. Куйбишева, в місті Фастові, та визначений спосіб приватизації цього обєкту.

У подальшому, 02 липня 2009 року між Фастівською міською Радою та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу, згідно умов якого Фастівська міська рада передала у власність відповідачки ОСОБА_6 спірне вбудоване нежитлове приміщення, яка у подальшому зареєструвала своє право власності на нього.

Позивачі вважають, що спірне рішення Фастівської міської ради суперечить актам законодавства та порушує їх права, оскільки, на їх думку, це приміщення розташоване на місці наскрізного проходу всупереч вимогам закону та будівельних норм, та належить відповідачці не на законних підставах.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції не врахував та належним чином не дослідив ту обставину, що спірне нежитлове приміщення розташоване на місці наскрізного проходу, а сам житловий будинок не підпадає під ознаки обєктів малої приватизації, а тому передача у власність відповідачки цього приміщення відбулася всупереч вимогам закону.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне нежитлове приміщення не являється приміщенням загального користування усіх співвласників будинку, а відповідачка набула права власності на нього законним шляхом на підставі договору купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2009 року Фастівська міська рада прийняла рішення №22-L-V «Про програму приватизації об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Фастів на 2009 рік», згідно із яким було вирішено, зокрема, передати спірне приміщення у приватну власність із визначенням способу його приватизації (а. с. 11).

28 квітня 2009 року виконавчий комітет Фастівської міської ради прийняв рішення №119/1 «Про оформлення права власності на вбудовані та підвальні нежитлові приміщення територіальної громади», видано свідоцтво про право власності на спірне приміщення та зареєстровано за територіальною громадою м. Фастова право власності на нього (а. с. 14, 16, 17).

У подальшому, 02 липня 2009 року між Фастівською міською радою та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно із яким Фастівська міська рада передала його у власність відповідачки, та зареєстровано за нею право власності на нього (а. с. 19-21).

Із листа Фастівського районного відділу Служби Державного пожежного нагляду № 235 від 18 листопада 2008 року вбачається, що Державний пожежний нагляд Фастівського РВ ГУ МНС України у Київській області не заперечував проти приватизації спірного нежитлового приміщення (а. с. 73). Аналогічну відповідь було надано відповідачці начальником ЖЕК-у, що обслуговує цей житловий будинок (а. с. 73-а).

Згідно з п.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, власники багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

За змістом ст.1 цього Закону приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України.

З технічної документації на будинок вбачається, що після здачі його в експлуатацію, спірний нерухомий обєкт рахується як вбудоване нежитлове приміщення (а. с. 87-89). Власником вказаного приміщення була територіальна громада м. Фастова, яка надалі розпорядилась своєю власністю.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки спірний нерухомий обєкт не є допоміжним приміщенням чи приміщенням загального користування, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а відповідачка володіє цим приміщенням на законних підставах, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: