АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8307/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі Орленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.08.2008 між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 було укладено кредити договір № 0035/08/00-СLNv, згідно умов якого відповідачу відкрито кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом 45 000, 00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. За умовами договору банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 03.08.2018 зі сплатою 13,5% річних за його користування. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених згаданим кредитним договором, 05.08.2008 між АКБ «Форум» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки за яким останній, на добровільних засадах, взяв на себе зобов'язання, які виникають з умов кредитного договору № 0035/08/00-СLNv від 05.08.2008. Відповідно до п.п.3.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальник будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Банк свої зобов'язання виконав повністю, а відповідачі - свої зобов'язання по погашенню кредиту за умовами договорів належним чином не виконують. Внаслідок чого, станом на 19.12.2014 у ОСОБА_4 виникла заборгованість по сплаті кредиту за кредитним договором № 0035/08/00-СLNv від 05.08.2008 в сумі 17 984,40 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 14.01.2015 283 636,28 гривень, які позивач просив стягнути солідарно з боржників на користь ПАТ «Банк Форум», а також сплачений судовий збір.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 ІНН НОМЕР_1, що мешкає: АДРЕСА_1, ОСОБА_5 ІНН НОМЕР_2 що мешкає: м.Київ, АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», юридична адреса: м. Київ, бул. Верховної Ради,7 код 21574573 заборгованість за договором №0035/08/00-CLNv від 05.08.2008 в сумі 17 984,40 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 14.01.2015 283 636 грн. 28коп. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в порушення вимог ст.. 10, 60 ЦПК України позивач не надав суду належних доказів розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором в частині розрахунку заборгованості в еквіваленті до національної валюти - гривні України. Суд першої інстанції належної правової оцінки не надав невідповідності кредитного договору вимогам закону «Про захист прав споживачів», Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту».

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник позивача Сінахова А.В. - заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.08.2008 між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0035/08/00-СLNv, згідно умов якого відповідачу відкрито кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом 45 000, 00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. За умовами договору банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 03.08.2018 зі сплатою 13,5% річних за його користування/а.с.12-16/. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 17.07.2009, ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, який є невід′ємною частиною договору. Повернення кредитних коштів (в тому числі простроченого кредиту) здійснюється частинами щомісячно, в період з червня 2009 року по листопад 2009 року в сумі не менше 122,00 долари США на відкритий йому позичковий рахунок. Починаючи з грудня 2009 року ліміт кредитування зменшується згідно з графіком (додаток № 1 до договору), який є невід′ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.6 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником самостійно у валюті кредиту на відповідний рахунок щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця.

В якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених кредитним договором, 05.08.2008 між АКБ «Форум» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору № 0035/08/00-СLNv від 05.08.2008 (а.с.22). Відповідно до п.3.1 договору поруки, у випадку невиконання зобов′язань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитор як солідарні боржники.

Позивач виконав умови кредитного договору та у відповідності до п. 3.1.1. кредитного договору на підставі меморіального валютного ордеру № 22258 від 02.09.2008 видав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 45 000,00 доларів США шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника за його заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_4 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з квітня 2014 року, а 24 грудня 2014 року ним здійснено останній платіж зі сплати процентів за користування кредитом.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор в порядку реалізації ним свого права звернувся 20 січня 2015 року до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованість по тілу кредиту (залишок) у розмірі 16 320,74 доларів США; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1 092,27 доларів США, поточної суми заборгованості за нарахованими процентами станом на 14 січня 2015 року в розмірі 269,29 доларів США, а також пеню за несвоєчасне повернення нарахованих процентів за період з 21 січня 2014 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 302,10 доларів США, а всього 17 984,40 доларів США, що за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу (100 доларів США - 15,771240 грн.) дорівнює сумі 283 636,28 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Встановивши у ході розгляду справи, що позичальник згідно договору взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачений в договорі термін грошові кошти не повернув, дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів, як солідарних боржників, слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач в порушення вимог ст.. 10, 60 ЦПК України не надав суду належних доказів розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором в частині розрахунку заборгованості в еквіваленті до національної валюти - гривні України спростовуються розрахунком заборгованості по кредитному договору, який міститься в матеріалах справи. У даному розрахунку зазначені усі складові для обчислення суми заборгованості - це період нарахування, основна сума кредиту, процентна ставка, сума нарахованих процентів, сума погашеного кредиту та процентів, а також сума нарахованих та несплачених платежів (а.с. 8-11). Розмір суми, що підлягає стягненню в іноземній валюті розраховано позивачем з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту України на день здійснення платежу.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки невідповідності кредитного договору вимогам закону «Про захист прав споживачів», Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту» щодо повідомлення клієнта про орієнтовну сукупну вартість кредиту є необґрунтованими, оскільки згідно умов кредитного договору № 0035/08/00-СLNv від 05.08.2008, який був підписаний позичальником, умови кредитування відповідно до п. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: