З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/489/15-ц
Провадження №2/377/222/15
23 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Прокопенко Р.О., з участю:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
27 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача ОСОБА_2 особою, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач і відповідач перебували у шлюбі, який був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, зроблено відповідний актовий запис за № 39 18 жовтня 2013 року. Позивач є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області, та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 62, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 . Відповідно до п.14 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 січня 2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останній взяв на себе зобовязання про зняття з реєстраційного обліку по вищевказаному житловому приміщенні, не пізніше 22 січня 2015 року. Відповідач з червня 2013 року і по цей час, тобто більше року, не проживає в квартирі без поважних причин, але до цього часу не знявся з реєстрації по даному житловому приміщенні, що позбавляє права позивача в повній мірі на розпорядженням своєю власністю.
У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснила, що відповідач, який є її колишнім чоловіком, з червня 2013 року не проживає у їхній квартирі. В червні 2013 року він забрав всі свої речі і виїхав з квартири, де він проживає на теперішній час, їй не відомо. Перешкод у користуванні квартирою вона відповідачу не чинила.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивачів суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є сусідкою позивача і часто буває в неї вдома. З червня 2013 року позивач проживає одна, відповідач залишив своє місце проживання і з того часу в квартирі, де проживає позивач, відсутній, ніколи там не зявлявся, і речі його відсутні.
Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі розпорядження Славутицького міського голови про приватизацію від 12.12.2008 року № 385, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 отримали у приватну спільну часткову власність жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Право спільної часткової власності на вищевказане жиле приміщення було зареєстроване 22.12.2008 року в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.12.2008 року, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи.
5 листопада 2008 року між комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.01.2014 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за реєстровим номером 62, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 продав 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, позивачу у справі.
Згідно п.14 вказаного договору відповідач ОСОБА_2 зобовязався знятися з реєстраційного обліку по квартирі, частка якої є предметом цього договору, не пізніше 22 січня 2015 року.
З свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, зроблено відповідний актовий запис 18 жовтня 2013 року за № 39.
На час розгляду справи в суді згідно довідки КП «ЖКЦ» № 519 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2.
Згідно довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області № 1500 від 22.04.2015 року ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з будь-якими заявами про вчинення зі сторони ОСОБА_1 або інших осіб, які проживають у квартирі за вищевказаною адресою, перепон в користуванні даною квартирою чи інших протиправних дій по відношенню до нього, протягом 2013-2015 років до Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області не звертався.
Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні з червня 2013 року підтверджено показаннями свідка ОСОБА_5.
Крім того, на підтвердження факту не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 з червня 2013 року складені відповідні акти від 09.03.2014 року, 10.06.2014 року, 05.09.2014 року, 09.12.2014 року та 10.03.2015 року.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено дослідженими доказами в судовому засіданні, відповідач, як колишній член сімї власника, відсутній з червня 2013 року, тобто більше року, без поважних причин в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
Враховуючи те, що відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу збереження його права користування на час його відсутності в них не було, а законом інше не визначено, то є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування цією квартирою.
За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 особою, що втратив право користуванням жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька