Справа № 265/5941/15-ц
Провадження № 2/265/2497/15
У Х В А Л А

02 вересня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі- Єфремовій О.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваним та визнання права спільної сумісної власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

В своїй заяві посилався на те, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваним та визнання права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що відповідачка по справі ОСОБА_2 може реалізувати вказану квартиру, яка є предметом позову, тому просить суд з метою забезпечення позову накласти арешт на частку вказаної квартири, яка належить відповідачці.

За вимогами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть у справі.

У відповідності до вимог ст.151 ч.1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Статтею 151 ч.3 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень в п.п. 4,7,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як свідчить подана до суду заява про забезпечення позову, а також додані до позовної заяви документи в ній відсутні відомості про належність відповідної частки квартири АДРЕСА_1 саме відповідачці ОСОБА_2 станом на день розгляду заяви про забезпечення позову, відповідних доказів цього матеріали справи також не містять.

Позивачем надано суду копію спірного договору дарування ним квартири відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках кожній, укладеного 18 червня 2002 року, а також копію технічного паспорту, виданого на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21 червня 2002 року, однак перевірити ту обставину, що саме відповідачі та в яких частках є власниками майна, на яке просить накласти арешт позивач станом на день розгляду заяви суд позбавлений можливості, як і перевірити обставини щодо того, чи не буде допущено порушення прав та свобод третіх осіб при накладенні арешту на спірне майно.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваним та визнання права спільної сумісної власності на квартиру, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_5