21.12.2015 Справа 2/337/1722/2015 року
Провадження № 337/4233/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участі секретаря Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач ПАТ ОСОБА_1 Аваль звернулось до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що 19.08.2005 року між ПАТ ОСОБА_1 Аваль та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно якого ОСОБА_2 було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 8500 доларів США строком до 18.08.2020 року із сплатою 14,25%. ОСОБА_2 неналежним чином виконує умови договору, у звязку із чим станом на 09.04.2015 року утворилась заборгованість із сплати відсотків за кредитом та пені. В забезпечення належного виконання позичальником умов договору між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Просить суд стягнути в солідарному порядку на свою користь суму заборгованості в розмірі 5070,49 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2007,99 доларів США, заборгованості із сплати відсотків в сумі 1556,06 доларів США та пені в сумі 1506,44 доларів США. Просили покласти судові витрати на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд його задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_2 мала переплату по тілу кредиту та з 2008 року платежі за користування кредитом не вносила. Починаючи з квітня 2012 року, у звязку із несплатою ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом, за умовами договору почала нараховуватись пеня. У звязку із неналежним виконання умов договору, позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, проте відповідачі заборгованість не сплатили.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. Пояснила суду, що вона дійсно отримала кредит в ПАТ ОСОБА_1 Аваль в 2005 році. Протягом року вона внесла платежі за тілом кредиту наперед, тому заборгованості перед банком станом на 2015 рік із сплати за тіло кредиту немає. Вона пропонувала Банку зарахувати сплачені нею платежі за тіло кредиту на рахунок по сплаті відсотків, проте позивач їй відмовив. Вважає, що копія кредитного договору, наданого Банком, не завірена належним чином. Вказала на те, що не порушувала умови договору, а тому у Банку немає підстав вимагати дострокового повернення сум за договором. ОСОБА_2 без її відома змінював рахунки, вона не мала інформації про те, куди перераховувати гроші за користування кредитом. Також пояснила, що сума заборгованості не може бути розрахована в іноземній валюті. Просила суд застосувати строк позовної давності, в тому числі до вимог про стягнення пені. Пояснила, що підпис на договорі поруки виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань або заперечень від неї не надходило.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

19.08.2005 року між акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль (правонаступником якого є ПАТ ОСОБА_1 Аваль, далі ОСОБА_1) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/17-03/796-09, відповідно якого позичальнику було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 8500 доларів США строком до 18.08.2020 року із сплатою 14,25 % річних (далі Договір) (а.с. 10-12).

Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти призначені для використання на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Надання кредитних коштів було здійснено шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника (пункт 3.2. Договору).

В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, 19.08.2005 року між АППБ Аваль та ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Відповідно пункту 1.2 договору поруки ОСОБА_3 на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору (а.с. 13-14).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК встановлено, що коли договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

В пункті 1.3 Договору сторони домовились, що сплата кредиту здійснюється щомісячно в розмірі 1/180 від суми отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно.

ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання достроково повернути кредит, відсотки та інші платежі у разі невиконання або неналежного виконання умов Договору (пункт 5.4).

Згідно пункту 6.5. ОСОБА_2 має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору.

Відповідно до пункту 9.1 Договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості, за кожний день прострочення.

У звязку із неналежним виконанням позичальником та поручителям своїх зобовязань, 06.05.2015 року Банком було направлено відповідачам вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором (а.с. 16-17).

Сума заборгованості станом на 09.04.2015 року становить 5070,49 доларів США та складається із:

-заборгованості за тілом кредиту в сумі 2007,99 доларів США;

-заборгованості із сплати відсотків в сумі 1556,06 доларів США4

-пені в сумі 1506,44 доларів США.

Доводи ОСОБА_2 щодо неналежності та недопустимості кредитного договору як доказу судом не приймаються. Відповідач не заперечує проти того, що укладала кредитний договір із позивачем. Відповідно п.10.5 Договору ОСОБА_2 має свій примірник, проте суду його не надала. Договір, наданий суду, завірений належним чином. В ході розгляду справи ОСОБА_2 не пояснила, чому вважає, що кредитний договір є недопустимим доказом, в чому саме було порушено порядок його отримання. Слід зазначити, що кредитний договір є належним доказом до даній справі, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, - факту існування правовідносин між сторонами по справі.

Стосовно відсутності права у Банку вимагати дострокового повернення кредиту суд прийшов до наступного висновку. За умовами договору, ОСОБА_2 мала сплачувати щомісяця 47,22 доларів США в рахунок погашення тіла кредиту. Відповідач вносила суми більші ніж передбачено умовами договору, у звязку із чим дійсно не має заборгованості по сплаті за тіло кредиту. Однак, з липня 2008 року ОСОБА_2 перестала вносити платежі як за тіло кредиту так і за нараховані відсотки. Починаючи з квітня 2012 року, у звязку із простроченням сплати відсотків за кредит, відповідачу почала нараховуватись неустойка у вигляді пені. Відповідно до п. 5.4, 6.5 Договору в такому випадку ОСОБА_1 має право вимагати дострокового повернення кредиту та всіх нарахованих сум.

ОСОБА_4 правомірно скористався правом вимагати достроково стягувати заборгованість по кредиту, відсоткам та іншим платежам.

ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_4 неодноразово змінював номери рахунків для оплати коштів за договором, без її повідомлення. Проте, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 періодично вносила платежі за кредитом. ОСОБА_4 відповідачу було відомі рахунки Банку та порядок сплати платежів за договором.

Доводи ОСОБА_2 про те, що підписи на договорі поруки від 19.08.205 року належать не ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленою про час та місце судових засідань, в судове засідання не зявилась, не підтвердила той факт, що вона не підписувала договір поруки, не скористалась правом надати письмові пояснення суду. Клопотання про проведення почеркознавчої експертизи в ході розгляду справи заявлено не було.

Відповідачем ОСОБА_2 було заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ст.257, 258 КЦ України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позовні давність тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки.

Згідно з ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 зробила черговий платіж в рахунок погашення відсотків за кредитним договором 11.11.2014 року в сумі 50 доларів США (а.с. 9, 154), що свідчить про визнання нею свою боргу. У звязку із цим позовна давність до вимог про стягнення заборгованості та відсотків за кредитом застосована бути не може, оскільки строк позовної давності перервався.

Разом з тим, пеня була нарахована позивачем за період, починаючи з квітня 2012 року по квітень 2014 року, тобто більше ніж за рік. Враховуючи, що строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки складає 1 рік, а сплата ОСОБА_2 платежу 11.11.2015 року, перервала строк позовної давності, суд застосовує строки позовної давності до вимог про стягнення неустойки. У звязку із цим вимоги про стягнення пені, яка була нарахована до 11.11.2013 року задоволенню не підлягають.

ОСОБА_4, стягненню на користь Банку підлягає заборгованість із сплати тіла кредиту в сумі 1007,99 доларів США, відсотків в сумі 1556,06 доларів США та пені за період з 15.11.2013 по 09.04.2015 року в сумі 826,19 доларів США, а всього 4390,24 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.12.2015 року складає 13346,25 гривень.

Розрахунок, складений відповідачем ОСОБА_2 є невірним, оскільки відповідач не врахувала в ньому переривання строків позовної давності.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_4 у в рівних частинах пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені судом частково в розмірі 4390,24 доларів США, що становить 86,58% від ціни позову (5070,49 доларів США). Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 1192,09 гривень. ОСОБА_4, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів, становить 1032,11 гривень, по 516,05 гривень з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549,551, 612, 625, 629, 1054ЦК України, ст. 58, 59, 74, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль , заборгованість за кредитним договором №014/17-03/796-09 від 19.08.2005 року в сумі 4390 (чотири тисячі триста девяносто) доларів США 24 (двадцять чотири) центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 103346 (сто три тисячі триста сорок шість) гривень 25 (двадцять пять) копійок, з яких:

-заборгованість за кредитом 2007,99 дол. США;

-заборгованість за відсотками 1556,06 дол. США;

-пеня 826,19 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль судовий збір в сумі 516 гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль судовий збір в сумі 516 гривень 05 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно:

Рішення не набрало законної сили.

Суддя: А.М. Котляр