Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/6449/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору і визнання його припиненим та розірвання договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору і визнання його припиненим та розірвання договору іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 листопада 2006 року між ним та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №14/2006/0575/Фжк, відповідно до умов п.1.1. якого банк надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 50000,00 доларів США. У забезпечення виконання зазначеного кредитного договору між сторонами 14 листопада 2006 року укладено договір іпотеки № 11/2006/0575/Фжк.

12 травня 2008 року між сторонами було укладено договір строкового вкладу № 415415, відповідно до якого на вкладному рахунку № 3515, відкритому у відділенні ПАТ КБ «Надра» ним було розміщено кошти у сумі 10736,00 Євро.

26 лютого 2010 року він відповідно до п.4.4.1. кредитного договору звернувся до банку із заявою про намір достроково погасити кредит і достроково припинити дію кредитного договору, а також зарахувати кошти, які знаходились на його депозитному рахунку в рахунок погашення боргу по кредиту.

Всупереч вимогам законодавства та положень кредитного договору банком не надано відповіді на його звернення.

Лише після багаторазових звернень до прокуратури банком зараховано його депозитні кошти в рахунок сплати боргу за кредитним договором, про що є відповідна квитанція.

Вважає, що з урахуванням депозитних коштів він сплатив банку за кредитним договором 54 000 доларів США, викладені обставини є підставою для припинення його зобов'язань перед відповідачем на загальну суму 50000 доларів США зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України та зобов'язання по іпотечному договору від 14 листопада 2006р. відповідно до ст.17 Закону України про іпотеку» також мають бути припиненими.

Крім того, оскільки його вимога щодо дострокового припинення кредитного договору шляхом зарахування депозитних коштів в порядку ст.601 ЦК України отримана ПАТ КБ «Надра» 26 лютого 2010р., то вважає, що дія кредитного договору має бути припинена 05 березня 2010 року, дії Банку по нарахуванню, починаючи з 05 березня 2010 року, процентів, комісій, штрафів, пені по цьому договору є незаконними.

Також, діями банку йому спричинена моральна шкода, що виявилась у його значних переживаннях. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

20.02.2015 р. позовні вимоги були уточнені і позивач просив:

визнати виконаним зобов'язання за кредитним договором № 14/2006/0575Фжк від 14.11.2006р. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог,

визнати припиненим договір іпотеки № 11/2006/Фжк від 14.11.2006р., скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1,

вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, вилучити запис з Державного реєстру іпотек на нерухоме майно, зобов'язати відповідача надати йому довідку про повне виконання зобов'язань за кредитним договором, стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати виконаним зобов'язання за кредитним договором № 14/2006/0575Фжк від 14.11.2006р., визнати припиненим договір іпотеки № 11/2006/Фжк від 14.11.2006р., скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2, зобов'язати відповідача надати йому довідку про повне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст.ст. 10 ,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому ст. 212 ЦПК України визначено, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобовязань зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, сума, яку просив зарахувати ОСОБА_3 з депозитного рахунку була недостатньою для погашення всіх платежів за кредитним договором і це визнав боржник у заяві та підтверджується його наступними діями по внесенню платежів (а.с.7, 20-31).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що він звернувся з заявою у лютому 2010 року, а кошти були зараховані в липні 2010 р., не впливають на права та обовязки сторін в даному спорі, оскільки цих коштів в будь-якому випадку було недостатньо для повернення кредиту в розмірі, передбаченому договором. Ці обставини можуть оцінюватися при вирішення питання лише щодо розрахунок боргу та відповідальності за невиконання кредитного договору.

Отже, відповідно до положень ст.ст.598,599,601 ЦК України зарахування коштів не є безумовною підставою для припинення договірних кредитних відносин при наявності непогашеної заборгованості відповідно до умов договору, а тому не може йтися про визнання виконаним зобовязання за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зобовязання за кредитним договором повністю виконані і кошти в розмірі, передбаченому договором, банку повернуті.

Законом України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 р. безпідставні, оскільки рішенням не встановлено повного виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Обставини, передбачені ст.ст.598,599,604,605 ЦК України, для припинення зобовязання за кредитним договором у даній справі мали доводиться на загальних підставах відповідно до вимог ст.ст.10,60,57,58,59 ЦПК України.

Доводи скарги не спростують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: