Справа № 686/4522/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Гарячої Д.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника співвідповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання нерухомого об'єкта спільною сумісною власністю та визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и в :

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати житловий будинок по АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_4 як такий, що збудований в період їх спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, укладений 27.07.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як такий, який було укладено без отримання її письмової нотаріально засвідченої згоди на відчуження зазначеного будинку.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і просить задовольнити, пояснивши, що спірний будинок побудований ними з ОСОБА_4 за накопичені кошти від продажу квартири по вул. Водопровідна та від доходів за місцем роботи. На час закінчення будівництва будинку сторони уже розірвали шлюб, однак продовжили після цього проживати разом і остаточно припинили свої сімейні стосунки лише 4.05.2007 року. Будинок по АДРЕСА_2 призначався для їх доньки ОСОБА_6, однак 17.01.2015 року вона дізналась від доньки та від ОСОБА_4, що відносно будинку був укладений без її згоди договір купівлі-продажу на користь ОСОБА_5, що вважає порушенням свого права власності на вказаний будинок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просить задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що будинок збудований ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно, за спільні кошти, однак відчужений без згоди його співвласниці - позивача у справі. Вимог про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу окремо не заявляє, оскільки такий факт може бути встановлений судом в межах вирішення першої із заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечив та просить в його задоволенні відмовити, вказуючи, що спірний будинок будувався за спільні його та позивача кошти, однак оскільки оформлений на його ім'я, то він мав право самостійно його відчужити. Оспорюваний договір посвідчено нотаріально, а нотаріусом дотримано всіх вимог щодо його оформлення.

В судовому засіданні представник співвідповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 проти позову заперечив, вказавши, що в дійсності позов є способом позбавити його довірительку її права власності на законно набуте нею майно, тоді як спір між іншими сторонами у справі фактично відсутній. В матеріалах справи про розірвання шлюбу між сторонами зафіксовані повідомлені ними обома обставини припинення їх сімейних стосунків з 2003 року; подані позивачем докази є неналежними, а свідками надані суперечливі покази. Крім того, факт спільного проживання може бути встановлений лише рішенням суду, однак встановити такий факт позивач не просить. З матеріалів нотаріальної справи щодо спірного договору купівлі-продажу вбачається, що житловий будинок збудований і придбаний тоді, коли відповідач вже жив з ОСОБА_7 Сторони в позасудовому порядку розподілили все своє спільне майно нотаріально засвідченим договором, за різницю у частці позивачу відповідачем була сплачена позивачу компенсація. Просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є знайомою позивача і відповідача ОСОБА_4 близько тридцяти років і їй відомо, що вони перестали спільно жити в кінці весни - на початку літа 2007 року. В них є донька ОСОБА_6, котра в 2005 - 2007 роках жила в м. Київ в зв'язку з навчанням, а батьки її спільно утримували в цей час, побудували їй дім по АДРЕСА_2, продавши належну їм квартиру та за зароблені кошти. Як саме позивач вкладала кошти в будівництво, свідку невідомо; він збудований найманими працівниками і свідок припускає, що оплату їх роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провели разом. Про продаж будинку позивач дізналась орієнтовно в січні 2015 року. Спору як такого між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є другом ОСОБА_4 з 2009 року. Зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йому відомо, що сторони проживали спільно орієнтовно до 2007 року, переїзду ОСОБА_3 на квартиру по вул. Інститутська він не бачив. В сторін є донька, яка навчалась в 2005 - 2007 роках в Києві, батьки разом займались нею (передавали гроші і продукти). Їх коштами свідок не цікавився, припускає, що вони спільні. Ставив вікна в спірному будинку, при чому завдаток на їх виготовлення давала йому позивач.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що знає сім'ю сторін орієнтовно з 1996 року і тісно спілкується зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (їх та свідка доньки спільно навчались в м. Київ). Бувала в клініці, де працюють сторони, і бачила, що отримані за надані послуги кошти як позивач, так і відповідач ОСОБА_4 складали в один і той же сейф. Знає, що будівництво спірного будинку почато восени 2005 року і завершено орієнтовно навесні - влітку 2006 року, позивач брала участь в будівництві спільними рішеннями та спільними поїздками за будівельними та оздоблювальними матеріалами. Коли сторони припинили спільні відносини, не знає, однак була присутня під час переїзду 5.05.2007 року позивача від чоловіка на квартиру по вул. Інститутська, допомагала позивачу перевозити речі. Після роз'їзду сторони продовжували спільно утримувати доньку. 18.01.2015 року дізналась від позивача, що спірний будинок продано.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що є другом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з весни 2002 року. Сторони орієнтовно до літа 2007 року жили разом, них є донька ОСОБА_6, котра в 2005 - 2007 році навчалась в Києві. Зі слів позивача, відповідача ОСОБА_4 та його батька знає, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 разом утримували доньку. Був в належній сторонам клініці і бачив, що кошти за надані послуги беруть як позивач, так ОСОБА_2, так і ОСОБА_4. Свідок виконував внутрішні оздоблювальні роботи в будинку по АДРЕСА_2 в жовтні - листопаді 2005 року та зовнішні - з весни по літо 2006 року. Розраховувались за послуги або ОСОБА_2, або ОСОБА_4, або вони разом.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є другом сторін понад 20 років. Йому відомо, що сторони спільно утримували дочку ОСОБА_6, котра навчалась в Києві, в 2005 - 2007 роках (він неодноразово привозив їй від батьків передачі). Позивач та відповідач ОСОБА_4 спільно брали участь в будівництві нового будинку, однак свідок не пам'ятає, хто саме передавав кошти за виконані роботи. Припинили спільне проживання орієнтовно влітку 2007 року, позивач переїхала на квартиру по вул. Інститутська.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_4 є її колишнім чоловіком, з яким вона з 2003 року зустрічалась і в 2004 році переїхала в його будинок по АДРЕСА_2 та жила там. Тоді ж - в 2004 році - позивач з власної ініціативи переїхала жити в квартиру по вул. Інтитутська. Їй відомо, що будинку по АДРЕСА_2 позивач не будувала, оскільки відносини між сторонами на час будівництва були лише робочі, а насправді будинок будувався з кінця весни 2005 року спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 для власного проживання в ньому, свідок особисто брала участь в погодженні матеріалів проекту будівництва, закупівлі будівельних та оздоблювальних матеріалів, в тому числі 10.05.2006 року замовляла за власні кошти вікна в будинок в фірмі «Нові Технології», придбавала плитку на власне ім'я, контролювала роботу всіх робітників на будівництві. Пізніше після того, як будинок був збудований, виникла потреба його продати. В той же час донька свідка з її чоловіком шукали житло для власного проживання і відповідач запропонував продати будинок їм. Так був укладений договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що з 1.09.1984 року (дата реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про укладення шлюбу) по 30.08.2005 року (дата набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу) сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі між собою.

Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, копія котрого міститься у праві, народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2002 року ОСОБА_6 набула у власність земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, копія котрого наявна у справі

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 9.01.2003 року, виданого на ім'я ОСОБА_4, сторони набули у власність будинок по АДРЕСА_2 у м. Хмельницький, що підтверджується відповідним свідоцтвом, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 25.08.2005 року, копії котрих наявні у справі.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.01.2005 року Управлінням ЖКГ на підставі рішення № 1052-Є від 13.12.2001 року, зареєстрованого в Хмельницькому БТІ 25.01.2005 року, відповідач ОСОБА_4 набув у власність квартиру АДРЕСА_1, яку 26.07.2005 року продав за договором купівлі-продажу ОСОБА_14 за 78270 грн. Як вбачається із відповідного договору, нотаріусом встановлено, ОСОБА_4 зазначено в договорі як єдиного власника вказаної квартири.

6.08.2005 року ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_15 подарувати ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку по АДРЕСА_2 у м. Хмельницький, що підтверджується нотаріально засвідченою довіреністю від 6.08.2005 року, копія котрої міститься у справі.

8.08.2005 року ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу зі ОСОБА_3, вказавши в позовній заяві, що шлюбні відносини між ними припинилися з 2003 року, мешкають окремо, поділ майна і утримання дитини узгоджено, подальше збереження сім'ї неможливе з причин несумісності характерів.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 18.08.2005 року у цивільній справі 2-11781/05 за вище вказаним позовом, оглянутій судом, ОСОБА_4 надавав пояснення в суді про те, що останніх півроку він та дружина мешкають окремо, стали чужими один одному, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, зберегти сім'ю неможливо. В цьому ж судовому засіданні ОСОБА_3 стверджувала, що згодна на розірвання шлюбу, оскільки сім'я дійсно розпалась і наміру помиритись немає.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.08.2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вбачається із матеріалів нотаріальної справи щодо нотаріального посвідчення договору про розподіл майна подружжя між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 24.09.2005 року за реєстрованим № 5156, вказані особи укладали названий договір, в якому визначили об'єкти своєї спільної сумісної власності, в тому числі будинок по АДРЕСА_2 в м. Хмельницький, меблі, побутову техніку, посуд. Вказане підтверджує ту обставину, що сторони узгодили розподіл між собою того майна, яке вважали спільним.

Крім того, 29.09.2005 року між ОСОБА_6 (в особі представника ОСОБА_15) та ОСОБА_4 було укладено договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Хмельницький (копія договору наявна у справі). На ім'я ОСОБА_4.9.10.2006 року видано державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

Після розірвання шлюбу між сторонами, 25.01.2007 року ОСОБА_4 було набуто у приватну власність (шляхом будівництва) згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Управління ЖКГ (рішення № 1019 від 28.12.2006 року) будинок по АДРЕСА_2. Зазначені обставини підтверджуються відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 25.01.2007 року № 13349827, витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 19.05.2011 року № 30020330, техпаспортом на вказаний житловий будинок, копії котрих наявні у справі.

7.06.2007 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_7., що підтверджується паспортом відповідача, домовою книгою на будинок АДРЕСА_2 та не оспорюється ніким із сторін.

27.07.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено два нотаріально засвідчених договори купівлі-продажу: щодо земельної ділянки та щодо будинку по АДРЕСА_2 (копії договорів наявні в матеріалах справи). В тексті договорів містяться застереження про відібрання згоди дружини продавця та чоловіка покупця на купівлю-продаж зазначеного нерухомого майна, а в матеріалах нотаріальної справи, наданої на запит суду, - письмові заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_16 про згоду на купівлю-продаж вище вказаних об'єктів з посиланням на перебування їх в спільній сумісній власності відповідно продавця та його дружини і після переходу прав - покупця та її чоловіка.

20.12.2011 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірний будинок, що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію прав Хмельницького БТІ від 20.12ж.2011 року № 32578551, копія котрого наявна у справі.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 3 ч. 2 ст. 369 ЦК України, згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Проте в ході судового розгляду справи позивачем не було надано належних та достатніх доказів того, що спірний будинок був придбаний ними саме в період спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за спільні кошти, оскільки виключно на основі показань свідків без надання письмових доказів такі обставини встановлені бути не можуть.

Зокрема, показання свідків є неузгодженими в частині часу побудови будинку, того, чи проживала в ньому позивач, чиї кошти надавались на будівництво, містять численні припущення, крім того, прямо суперечать одні одним показання свідків позивача та свідка співвідповідача.

Сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили в судовому засіданні, що жодного документального підтвердження спрямування тих чи інших коштів на будівництво спірного будинку не мають, будь-яких квитанцій, накладних, чеків надати не можуть, як і документально підтвердити загальну вартість здійсненого будівництва.

Крім того, спірний будинок об'єктом права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не даний час не може бути визнаний і тому, що у власності жодного з них він на час розгляду справи не перебуває, вибув зі сфери власності ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 При цьому вказана позовна вимога, як неодноразово зазначалось представником позивача, є основною, а вимога про визнання договору купівлі-продажу недійсним - похідною від неї.

Таким чином, оскільки право власності позивача на спірне майно належними доказами не доведено, то суд приходить до висновку, що при його відчуженні згода позивача не вимагалась.

За таких обставин в позові слід відмовити в повному обсязі. Оскільки в позові відмовлено по суті, то така підстава відмови, як пропуск строку позовної давності без поважних причин, судом застосована бути не може, хоча про неї і заявлено представником співвідповідача в ході судового розгляду справи.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 218, 369 ЦК України, ст. 74 СК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання нерухомого об'єкта спільною сумісною власністю та визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 6.03.2015 року, діють до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частини)

17 липня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Гарячої Д.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника співвідповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання нерухомого об'єкта спільною сумісною власністю та визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання нерухомого об'єкта спільною сумісною власністю та визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 6.03.2015 року, діють до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: