Справа № 152/1219/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 серпня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представників:

позивача адвоката ОСОБА_2,

третьої особи відділу

Держгеокадастру у

Шаргородському районі ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

29.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 19.10.2012 року помер його батько ОСОБА_7, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із права на незавершену приватизацію земельної частки (паю) №602 площею 2,9590 га ріллі, яка знаходиться за межами населеного пункту на території ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району і виділена спадкодавцю відповідно до розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації від 25 листопада 2002 року.

Спадкоємцем зазначеного майна за законом є він, як спадкоємець першої черги. Інші спадкоємці його матір ОСОБА_5 та брат ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7 не прийняли і на неї не претендують.

При оформленні спадщини на земельну частку (пай) встановлено, що його батьки були членами колгоспу та його правонаступників в с. Політанки Шаргородського району Вінницької області і включені до Списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в ході роздержавлення та приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства. Зазначене підтверджується наявністю прізвища матері і батька за порядковими номерами, відповідно 23 та 24 в Списку пропущених членів КСП «Вікторія» при складанні списку пайовиків, уточнених загальними зборами СВК «Петровського» с. Політанки 09.02.2001 року, що підтверджується протоколом №1 зборів пайовиків та наявністю прізвищ батьків під порядковими номерами, відповідно, 645 та 646, в додатку до розпорядження Шаргородської РДА від 25.11.2002 року за №292 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) їх власникам на території ОСОБА_4 сільської ради».

Таким чином, при житті його батько був включений до Списків в процесі роздержавлення та приватизації земель колективної власності, але не завершив приватизацію, так як захворів і помер.

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність державного акту чи іншого правовстановлюючого документу про право власності батька на земельну ділянку та витягу про відсутність обмежень на дану земельну ділянку.

Наявність документів рішення зборів та списку про видачу земельних сертифікатів, а також розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації від 25.11.2002 року №292 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) їх власникам на території ОСОБА_4 сільської ради», тобто, рішення про передачу у власність земельних паїв (ділянок) свідчить, що зазначена земельна ділянка не самовільно зайнята.

В ході розпаювання земель колективної власності було допущено помилку при написанні по батькові його батька як власника сертифікату на земельну частку (пай), а потім і власника земельної ділянки в державному акті, а тому сертифікат повертався для виправлення помилки, а потім був відібраний при підготовці документів на отримання державного акту. Так само, державний акт був повернутий для виправлення описки, оскільки його батько по батькові був зазначений у вказаних документах як «Миколайович», замість «Михайлович». Батькові з тих пір сертифікат на земельну частку (пай) не повернули, а державний акт не видали.

На території ОСОБА_4 сільської ради знаходиться земельна частка (пай) його батька ОСОБА_7, що встановлено з даних протоколу загальних зборів СВК «Петровського» с. Політанки від 9 лютого 2001 року та розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації від 25.11.2002 року №292 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) їх власникам на території ОСОБА_4 сільської ради». Проте батько ОСОБА_7 помилково був записаний в списках по батькові як «Миколайович».

З листів виконкому ОСОБА_4 сільської ради від 01.04.2015 року №172 та відділу Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області від 19.02.2015 року №29-28-0.2-579/2-15 та №01-02-10/133 від 23.07.2015 року вбачається, що частка (пай) за №602 площею 2,9590 га належить його батькові ОСОБА_7. Відповідачем визнаються за позивачем спадкові права на дану земельну ділянку батька, але до відання органів місцевого самоврядування та відділу Держземагенства не належать повноваження щодо оформлення спадкових прав чи надання дозволу на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яким є земельна ділянка та території сільської ради.

Відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі листом від 23 липня 2015 року за №01-02/133 повідомив, що взамін сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0456017 від 31.05.2000 року на ім′я ОСОБА_8 був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0525559 від 15.01.2001 року на ім′я ОСОБА_7, тобто виправлено описку і проведено його заміну, але в Списках до розпорядження від 25.11.2002 року №292 на виготовлення державних актів змін не було внесено і державний акт виготовлявся на імя «Коваля Віталія Миколайовича». Змінений сертифікат був зданий при видачі державного акту. Через відсутність сертифікату на земельну частку (пай) та державного акту про право власності на землю він не може оформити спадщину.

Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право на земельну частку (пай) №602, площею 2,9590 га ріллі, яка розташована за межами населеного пункту на території ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області і була надана спадкодавцю ОСОБА_7 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в процесі розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Вікторія», правонаступником якого було СВК «Петровського», с. Політанки Шаргородського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги. Просили визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті 19 жовтня 2012 року його батька ОСОБА_7 право на земельну частку (пай) за №602 площею 2,9590 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області і виділена із земель КСП «Вікторія», правонаступником якого був СВК «Петровського» с. Політанки Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_7 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0525559, виданого Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 15 січня 2001 року.

Суду пояснили, що ОСОБА_5 матір позивача, який є неповнолітнім, не заперечувала щодо звернення позивача із вказаною позовною заявою до суду, надала свою згоду на оформлення сином спадщини після смерті батька останнього ОСОБА_7, який при житті був власником земельного сертифікату і мав право на земельну частку (пай), що виділена із земель КСП «Вікторія» с. Політанки Шаргородського району Вінницької області, правонаступником якого був СВК імені Петровського. При житті спадкодавець ОСОБА_7 не отримав державного акту на землю, оскільки було допущено помилки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та в державному акті, зокрема, батько позивача був зазначений в цих документах по батькові, як «Миколайович» замість «Михайлович». Для виправлення помилки у спадкодавця був відібраний сертифікат на право на земельну частку (пай), в якому ця помилка була виправлена. Проте, при видачі спадкодавцю державного акту на земельну ділянку було допущено таку ж помилку. Державний акт було відібрано для виправлення помилки. Проте, не було видано взамін нового державного акту, а також не було повернуто земельний сертифікат. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв позивач, який є спадкоємцем за законом. Інші спадкоємці за законом матір та брат позивача відмовилися від прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено позивачеві у оформленні спадкових прав на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючих документів.

Всі ці обставини стали перешкодою для оформлення позивачем спадкових прав на вказану земельну частку (пай) за законом після смерті батька.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився. ОСОБА_4 сільський голова ОСОБА_9 подала до суду заяву від 06.08.2015 року про розгляд справи у відсутності представника ОСОБА_4 сільської ради, у якій також зазначила про те, що відповідач визнає позов у повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення (а.с.38-39).

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області ОСОБА_3, що діє за довіреністю від 19.08.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Суду пояснив, що в Книзі реєстрації сертифікатів по ОСОБА_4 сільській раді було зареєстровано 31.05.2000 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0456017, який видавався на імя «Коваля Віталія Миколайовича». 15.01.2001 року взамін вказаного сертифікату було видано сертифікат серії ВН №0525559 на імя «Коваля Віталія Михайловича». Даних про отримання ОСОБА_7 державного акту в відділі Держгеокадастру немає. Спадкодавець ОСОБА_7 зазначений під №646 в Списку громадян ОСОБА_4 сільської ради, яким видаються державні акти на право приватної власності на землю, що є додатком до розпорядження голови Шаргородської РДА від 25.11.2002 року за №292 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) їх власникам на території ОСОБА_4 сільської ради». З наведених підстав щодо задоволення позову не заперечує.

Треті особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, 14.08.2015 року подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують, спадщини після смерті ОСОБА_7 не прийняли і на неї не претендують (а.с.40-43).

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.10.2012 року в с. Політанки Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №245486, виданим виконкомом ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія», правонаступником якого є СВК ім. Петровського с. Політанки Шаргородського району.

Так, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 був власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0456017, відповідно до якого мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія», правонаступником якого є СВК ім. Петровського с. Політанки Шаргородського району Вінницької області, який, через допущену помилку в написанні по батькові «Миколайович» замість «Михайлович», був замінений 15.01.2001 року на новий сертифікат серії ВН №0525559, виданий на імя ОСОБА_7.

Вказаний факт, крім пояснень в судовому засіданні позивача, його представника та представника третьої особи відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі, підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі від 23.07.2015 року (а.с.15); довідкою виконкому ОСОБА_4 сільської ради від 01.04.2015 року за №172 (а.с.16); витягом з протоколу №1 загальних зборів СВК «Петровського» с. Політанки від 09.02.2001 року «Про доцільність проведення робіт по розробці проекту поділу земель, що підлягають розподілу на земельні частки (паї) з видачею членам СВК «Петровського» державних актів на право приватної власності на землю та укладення договору з Вінницьким філіалом землеустрою на виконання зазначених робіт та про уточнення списку осіб, які згідно з чинним законодавством мають право на земельну частку (пай) в підприємстві», додатком до якого є Список пропущених членів КСП «Вікторія» при складанні списку пайовиків, в яком під №24 зазначений спадкодавець ОСОБА_7, власник сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0456017 (а.с.17, 20-21); розпорядженням голови Шаргородської РДА від 25.11.2002 року за №292 «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та технічної документації по видачі державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) їх власникам на території ОСОБА_4 сільської ради», додатком до якого є «Список громадян ОСОБА_4 сільської ради с. Політанки, яким видаються державні акти на право приватної власності на землю», в якому під №646 зазначено спадкодавця ОСОБА_7, номер паю якого 602, площа 2,97 га (а.с.22-24); оглянутою в судовому засіданні Технічною документацією від 20.11.2002 року по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право приватної власності членам СВК «Петровського» ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області (Книга №2), в якій у додатку №2.17 «ОСОБА_9 координат поворотних точок», на звороті аркуша №268 містяться координати належної спадкодавцю земельної ділянки, яка межує із землями спільної власності та землями ОСОБА_10

При житті спадкодавець ОСОБА_7 державного акту на право приватної власності на землю не отримав, проте, сертифікат ним втрачений, оскільки був переданий взамін отримання державного акту на право власності на землю.

Таким чином, право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_7

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином спадкодавця ОСОБА_7, спадщину після смерті батька прийняв відповідно до норм діючого на час смерті спадкодавця цивільного законодавства України, тобто, в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця був неповнолітнім.

При цьому, інші спадкоємці ОСОБА_7 за законом дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка, відповідно до довідки виконкому ОСОБА_4 сільської ради за №36 від 05.02.2015 року, проживала разом із спадкодавцем (а.с.10), та син ОСОБА_6, від отримання спадщини відмовилися і на неї не претендують, що підтверджується їх заявами в Шаргородську державну нотаріальну контору, зокрема, від ОСОБА_5 28.01.2013 року, тобто в межах строків, встановлених ч.1 ст.1273 ЦК України, та від ОСОБА_11 11.02.2015 року (а.с.11, 12).

Спадщину після смерті батька ОСОБА_7 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «Петровського» с. Політанки Шаргородського району, позивач ОСОБА_1 прийняв, але не оформив, оскільки відсутній державний акт на право власності на землю, а також втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), у звязку із чим 22.04.2015 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК ОСОБА_12 відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.ч.1,3,4 ст.1268 ЦК України).

В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

За приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 у визначений законом спосіб не набув права власності на земельну частку (пай), що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0525559, зареєстрованого 15.01.2001 року, а сертифікат втрачений під час оформлення технічної документації на виготовлення державного акту.

Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Отже, оскільки ОСОБА_7, спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_1, було видано сертифікат на земельну частку (пай), який втрачено спадкодавцем, то і позивач ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю) з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельної частки (паю) у натурі у вигляді земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності.

Визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) не порушує права та інтереси інших осіб, оскільки треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечують щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Оскільки право ОСОБА_1 на оформлення його спадкових прав на спадщину померлого ОСОБА_7 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223, 256 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1262, 1273 ЦК України, ст.ст.81, 116, 125, 126, 131 ЗК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті 19 жовтня 2012 року його батька ОСОБА_7 право на земельну частку (пай) за №602 площею 2,9590 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Шаргородського району Вінницької області і виділена із земель КСП «Вікторія», правонаступником якого був СВК «Петровського» с. Політанки Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_7 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0525559, виданого Шаргородською районною державною адміністрацією Вінницької області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 15 січня 2001 року.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя