АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І. Б., Чупікової В. В.

секретар Окармус О. М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Малого підприємства «Чернівецький завод медичних виробів» (далі МП «Чернівецький завод медичних виробів») про визнання дій незаконними, зобовязання оформити належним чином дублікат трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2015 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом.

У подальшому позовні вимоги було уточнено та збільшено їх розмір.

Зазначав, що з 12 листопада 2007 року по 3 лютого 2014 року він працював у МП «Чернівецький завод медичних виробів» юрисконсультом.

На час звільнення трудову книжку не отримав через її втрату.

У липні 2015 року на звернення до відповідача йому видано дублікат трудової книжки, в якому розділи, що стосуються відомостей про нагородження та заохочення, не заповнено.

Зокрема, не зазначено відомостей про нагородження його медаллю «За високий професіоналізм» та про виплату грошової винагороди за підсумками роботи за 2013 рік.

Посилаючись на те, що відповідач на його звернення відмовив у внесенні до дублікату трудової книжки таких відомостей, внаслідок цих дій йому спричинено моральну шкоду, ОСОБА_2 просив визнати незаконними дії МП «Чернівецький завод медичних виробів», зобов'язати відповідача заповнити дублікат трудової книжки, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі належним чином заповненої трудової книжки та 20000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що з 12 листопада 2007 року по 3 лютого 2014 року позивач працював в МП «Чернівецький завод медичних виробів» юрисконсультом.

Трудова книжка ним втрачена.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до МП «Чернівецький завод медичних виробів» із заявою про видачу дубліката трудової книжки.

Відповідач поштою надіслав позивачу дублікат трудової книжки.

У подальшому ОСОБА_2 надсилав дублікат трудової книжки підприємству для доповнення його записами про нагородження та заохочення.

Зокрема, позивач вважає, що відповідачем безпідставно не внесено у дублікат трудової книжки відомості про нагородження його медаллю «За високий професіоналізм» та про виплату грошової винагороди за підсумками роботи за 2013 рік у розмірі 500 гривень.

Нормою статті 48 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок їх ведення визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 5.1. Інструкції, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов'язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень) (п. 5.2. Інструкції).

Згідно з п. 2.24. Інструкції, до трудових книжок працівників у розділ «Відомості про нагородження» відносяться відомості про нагородження державними нагородами України та відзнаками України; у розділ «Відомості про заохочення» вносяться відомості про заохочення за успіхи у праці. До трудових книжок не заносяться премії, передбачені системою заробітної плати, або виплата яких носить регулярний характер.

Як вбачається з копії дублікату трудової книжки серії АМ№032094 остання була виписана на ім'я ОСОБА_2 9 липня 2015 року, містить запис «Дублікат» та відомості про роботу позивача на МП «Чернівецький завод медичних виробів», зокрема, часу прийняття на роботу та звільнення.

Отже, відповідач у передбачений законодавством строк оформив та надіслав позивачу дублікат трудової книжки.

Суд першої інстанції внаслідок дослідження у судовому засіданні оригіналу журналу реєстрації наказів, встановив, що у ньому відсутні відомості про видачу наказу від 23 грудня 2013 року про нагородження та заохочення позивача.

Оскільки нормами Інструкції передбачено, що записи про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи вносяться на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень), а такі накази у роботодавця відсутні, то відповідач не мав правових підстав для задоволення вимог позивача.

Апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції змісту наказу за №77 від 23 грудня 2013 року, який він надав суду, про його нагородження й заохочення.

Проте, враховуючи, що указаний документ відсутній на підприємстві, заперечення відповідачем його достовірності, суд першої інстанції не мав підстав для задоволення позову на підставі указаного доказу. Цей наказ є оспорюваним та відсутній на підприємстві.

Доводи апелянта про можливість фальсифікації відповідачем інших наказів, які подані до суду першої інстанції, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Поданий позивачем наказ стосується нагородження його медаллю «За високий професіоналізм», яка не є державною нагородою України чи відзнакою України (а.с.88), а отже згідно з нормою п. 2.24. Інструкції відомості про неї не підлягають запису у трудову книжку.

Що ж стосується премії у розмірі 500 гривень, про яку стверджує позивач, то вона відповідно до норм Колективного договору, укладеного між адміністрацією підприємства та трудовим колективом (а.с.99-105), Положення про преміювання працівників МП «Чернівецький завод медичних виробів» (а.с.60-63) є такою, що передбачена системою заробітної плати, а тому до трудової книжки відомості про преміювання не заносяться.

Апелянт посилається на не притягнення до участі у справі як третьої особи керівника відповідача ОСОБА_3

Проте це не вплинуло на правильність по суті вирішення спору.

Також апелянт посилається на можливість допиту свідка ОСОБА_3, призначення експертизи.

Однак, зважаючи, що записи у дублікаті трудової книжки мають здійснюватися на підставі наказів (розпоряджень), наявних на підприємстві на час вирішення питання про внесення змін до дублікату трудової книжки, підстави для допиту свідка чи призначення експертизи відсутні.

Необґрунтованими є і вимоги апелянта про необхідність ухвалення додаткового рішення за вимогою про визнання дій відповідача незаконними.

Зі змісту рішення вбачається, що суд першої інстанції відмовив у позові в повному обсязі.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування чи зміни.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді : І. Б. Перепелюк

ОСОБА_4