Провадження № 2/742/1270/15
Єдиний унікальний № 742/3014/15-ц
25 серпня 2015 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого - судді - Бездідько В.М.,
секретаря - Карпенко В.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Прилуки Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - ВСТАНОВИВ:
05.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був укладений 11.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 10.
Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з квітня 2015 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сімя розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.
В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не зявилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, не заперечувала на проведенні заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у звязку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не зявились, суд, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст.ст.10,11 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 11.01.2014 року між позивачем ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище ОСОБА_1/ та відповідачем ОСОБА_2, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що 11.01.2014 року складено відповідний актовий запис за № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 083802, виданим 11.01.2014 року /а.с.7/.
Від шлюбу подружжя має дітей синів ОСОБА_3, 10.06.2014 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с.5,6/.
Відповідно до вимог ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін.
Як вбачається з цивільного позову, спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з квітня 2014 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сімя розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим.
Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).
Відповідачем не надано доказів щодо обмежень реалізації права позивача на безперешкодне розірвання шлюбу з урахуванням положень ст.110 СК України.
На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечувала проти збереження їх сімї та наполягала на розлученні, заперечуючи в наданні подружжю строку на примирення, зясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, взявши до уваги обставини життя подружжя те, що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами - неможливе, перспектива відновлення родини втрачена, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та неповнолітнім дітям, що має істотне значення в даній справі, в звязку із чим даний позов і підлягає задоволенню.
З урахуванням положень ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно вимог п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн 60 к. у відшкодування понесеного нею та документально підтвердженого судового збору.
На підставі ст.ст.110,112,113,ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.208,209,213-215,218,224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище ОСОБА_1/ та ОСОБА_2, зареєстрований 11.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, про що 11.01.2014 року складено відповідний актовий запис за № 10 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн 60 к. в рахунок відшкодування судового збору.
Після розірвання шлюбу за позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити прізвище - «Демченко».
Шлюб вважати припиненим в день набрання даним рішенням законної сили. Надіслати копію рішення, після набрання ним законної сили, до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_5