РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

при секретареві - Дякович О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота ліга» про визнання недійсною третейської угоди

встановив:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання третейської угоди недійсною, в обгрунтування якої вказала, що 28.05.2008 року АКБС «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ТзОВ «Золота Ліга» було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № 881/17-ГДЗ, відповідно до умов якого позивачу надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 257000 доларів США, зі сплатою 14 % річних на строк з 28 травня 2008 року по 05 вересня 2022 року. ОСОБА_4 надано кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 366000 доларів США зі сплатою 15 % річних на строк з 30 вересня 2008 року по 05 жовтня 2022 року включно. В подальшому шляхом внесення змін до договору валюту кредиту змінено з долара на гривню. При цьому положення вказаного кредитного договору містить третейську угоду у викляді третейського застереження, відповідно до якого всі розбіжності щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стоуються даного договору становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому суді Третейському суді при Асоціації українських банків. Вказана третейська угода у формі третейського застереження порушує права позивача, суперечить Закону України «Про третейські суди», порушує право позивача на зверення до суду та має бути визнана недійсною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав до суду письмове пояснення, в якому позовні вимоги пдітирмує та просить задовольнити.

Представник третьої особи ТзОВ «Золота Ліга» в судове засідання не зявився, подав до суду письмове пояснення в якому просить справу слухати за відсутності представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному осбязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду письмове заперечення, також вказала, що на час укладення кредитного договору його умови в частині третейського застереження відповідали вимогам Закону України «Про третейські суди», те що в подальшому до закону були внесені зміни не вплинуло на дійність вказаного третейського застереження, також позивач знав про інсування вказаного третейського застереження з дня укладення договору, проте до суду звернувся лише в даний час, що свідчить про пропуск строку зверенення до суду, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

28 травня 2008 року між позивачкою та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір № 881/17-ГДЗ про надання невідновлюваної кредитної лінії, за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальникові грошові кошти в сумі 257000 доларів США починаючи з вересня 2008 року.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду справи вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_5 у порядку черговості. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

В травні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк», у звязку із наявною заборгованістю за кредитним договором, звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Третейського судді Ярошовець В.М. від 24.06.2015 року порушено провадження у вказаній справі.

Відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_6 не містив заборони на укладення третейської угоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII Третейське самоврядування Закону України Про третейські суди (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України Про третейські суди), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Крім того, згідно з розясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

ОСОБА_6 правова позиція була висловлена Верховним Судом України у справі за №6-50цс12 в постанові від 06.06.2012. В силу ст. 360-7 ЦПК України, дане судове рішення є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень.

Одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утриматись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Підставою недійсності правочину у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, і моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_6 набрав чинності 12 березня 2011 року, тобто після укладення кредитного договору сторонами.

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейський суд самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи, а тому в разі звернення споживача до третейського суду за захистом своїх прав, третейський суд повинен буде керуватися ст. 6 п.14 Закону України «Про третейський суд».

Слід зазначити також, що ст. 6 Закону України «Про третейські суди» виключає із підвідомчості третейських судів спори щодо захисту прав споживачів, а не спори за участю споживачів.

Оспорюваним третейським застереженням, не передбачається розгляд третейським судом лише спорів щодо захисту прав споживачів, які виключені з підвідомчості третейського суду.

Відповідно до ст.16 ЦК України, п.п. 1, 6 Постанови Верховного суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до спорів щодо захисту прав споживачів відносяться спори, у яких позивачем є споживач, який повідомляє у позові про порушення відповідачем прав споживача передбачених законом та просить суд захистити його способами передбаченими Законом України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з положенням пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком бо іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Проте, відповідно до п. 1.1. ст. 1 кредитного договору№ 881/17 ГД3 від 28.05.2008 року визначено, що кредит може надаватись банком позичальнику на різні цілі. Конкретна мета кредиту зазначатиметься у додаткових угодах до цього договору.

Так згідно, п. 3 додаткової угоди № 1 від 28.05.2008 року до генерального договору про надання кредитних послуг № 881/17 ГД3 від 28.05.2008 року кредит в розмірі 257000 доларів США надається на ремонт та реконструкцію комерційної нерухомості.

Крім цього, з кредитного договору з третейським застереженням, що є у справі може виникнути не тільки спір про захист прав споживачів, а і спір щодо захисту прав банку. Закон України «Про третейські суди» не виключає розгляд такого спору у третейському суді.

Більш того, статтею 51 Закону України «Про третейські суди» прямо передбачено, що наслідком порушення третейським судом правил підвідомчості є скасування прийнятого третейським судом рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 17, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України, Законом України «Про третейські суди», Законом України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота ліга» про визнання недійсною третейської угоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: