Справа № 367/4853/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

народних засідателів Козлової Н.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Дідескул Ю.Л.

за участю представника заявника - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області про оголошення фізичної особи померлою, -

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулась до суду з заявою про оголошення померлим свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 свої вимоги мотивувала наступним. З 15.09.2006 року вона перебувала в зареєстровіваному шлюбі з ОСОБА_4, від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 09.08.2011 року шлюб було розірвано, вона залишилась проживати разом з донькою в своєму будинку, в м.Ірпінь вул.Мечникова буд.5а. А ОСОБА_4 поїхав до своїх батьків за адресою: Луганська область, Перевальський район, с.Михайлівка вул..Підгір»є буд.99. Рішенням Ірпінського міського суду від 09.08.2011 року з ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі ? частин всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_4 сплачував аліменти шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок починаючи з 26.09.2011 року по 07.10.2013 року. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 вона підтримувала з ним телефонний зв»язок на протязі починаючи з вересня 2011 року по січень місяць 2014 року. Остання розмова з ОСОБА_4 у неї відбулася на кінець січня 2014 року. В розмові ОСОБА_4 неодноразово висловлювався, що він знаходиться в військовому ополченні і приймає участь в певних подіях. Після цієї розмови ОСОБА_4 жодного разу не виходив з нею на телефоний зв»язокя, і батьки його також. Обставинами, що загрожували смертю ОСОБА_4, який мав намір приймати особисту участь в воєнному ополченні, слід вважати, те що на значній території Донецької та Луганської областей ведуться бойові дії тривалий час з застосуванням важкої артилерії тощо, участь в цих подіях приймають збройні формування Російської Федерації, державою Україна визнані великі жертви серед мирного населення зазначених областей, маються мільйони переселенців з окупованих територій, українські військові, що задіяні в цих подіях визнаються учасниками бойових дій, а ті, що отримали поранення визнаються інвалідами війни. Оголошення ОСОБА_4 померлим їй необхідно для зміни прізвища її доньки з ОСОБА_4 на її ОСОБА_3, а також для отримання державної соціальної допомоги й можливим виїздом разом з донькою за кордон. Просила оголосити її колишнього чоловіка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 Російської Федерації, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4є буд.99 Перевальського району Луганської області померлим.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_2 заяву підтримав, просив оголосити ОСОБА_4 померлим.

Представник заінтересованої особи - Відділ реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі свого представника.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що розмовляла з ОСОБА_4 по телефону в 2014 році на новорічні свята, він перестав сплачувати аліменти та казав, що збирається до якогось добровільного загону самозахисту та буде отримувати непогані кошти, та буде сплачувати аліменти. Після цього ОСОБА_3 казала, що він зник і не дзвонив , потім розмовляла з його батьками, з їх слів він збирався до Росії, а потім зв»язок з його батьками теж прервався.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідка ОСОБА_6А, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що з 15.09.2006 року ОСОБА_3 перебувала в зареєстровіваному шлюбі з ОСОБА_4, від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09.08.2011 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було розірвано та стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі ? части всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття. Згідно акту депутата від 07.05.2015 року при обстежені умов проживання ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_5 знаходиться на утриманні своєї матері ОСОБА_3, а ОСОБА_4 участі у вихованні, матеріальному забезпеченні та догляді за донькою не приймає.

Суд не приймає до уваги ксерокопію роздруківки по банківському рахунку ОСОБА_3 оскільки з неї незрозуміло хто саме вносив кошти готівкою на її рахунок.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно до п. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 46 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями , може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Згідно до ст. 46 ч. 3 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Стаття 47 Цивільного кодексу України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення «звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Статтею 247 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель ОСОБА_4, суду заявником не надано.

На думку суду, заява про оголошення ОСОБА_4 померлим обґрунтовано тільки формально, тобто заявником не зазначено жодної підстави для оголошення фізичної особи померлою, а наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено.

Так, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, чи зверталась вона до органів внутрішніх справ з приводу розшуку чи щодо надання відомостей про ОСОБА_4 з січня 2014 року по сьогоднішній день; заявником не вказано, чи зверталася вона до органів РАЦС з питання перевірки наявності актового запису про смерть ОСОБА_4; які заходи вживала заявниця для встановлення місця знаходження ОСОБА_4; а також не додано доказів, які дані обставини підтверджують (коли і ким були отриманні останні відомості про місце перебування відсутньої особи, навести факти, що посвідчують неможливість встановлення місцеперебування такої особи (відповіді на запити, листи, довідки з органів внутрішніх справ тощо).

Крім того, заявник не заявляв у даній справі будь-яких клопотань щодо витребування або забезпечення доказів.

Оскільки заявником не надано офіційного підтвердження ведення воєних дій на зазначеній території та участі в них ОСОБА_4, дають суду підстави для висновку про те, що причини його тривалої відсутності пов'язані не з можливою смертю, а з іншими життєвими підставами. Отже підстави для оголошення його померлим відсутні.

Керуючись ст. ст. 46-48 ЦК України, ст. ст. 3,10,11,57,58,60,208-209, 213, 215, 246-249 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, зацікавлена особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8

народних засідателів Козлової Н.В.,,

ОСОБА_1,