справа №489/5646/15-ц
номер провадження 2/489/2650/15
Рішення

Іменем України

02 листопада 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
за участю:
представника позивача Коньшина О.О.
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ «МТЕЦ») до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію
встановив:
У серпні 2015 року ПАТ «МТЕЦ» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 боргу за теплову енергію, інфляційних та трьох процентів річних.
Позивач вказав, що є відповідач споживачем теплової енергії. Через порушення ним зобов`язань з оплати спожитих послуг за період з 01.12.2013 по 01.03.2015 утворилася заборгованість в розмірі 1510,76 грн. на яку нараховано 299,95 грн. інфляційних та 29,97 грн. трьох відсотків річних.
Так як ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, позивач звернувся до суду з позовом.
У ході розгляду справи представник позивача подав заяву про зменшення ціни позову через погашення відповідачем боргу за теплову енергію. Інші вимоги просив задовольнити.
Відповідач в задоволенні вимог просив відмовити, оскільки борг сплатив до звернення позивача до суду з позовом, не поширення на спірні правовідносини положень статті 625 ЦК України, та відсутність в договорі умов нарахування інфляційних та трьох відсотків річних.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії, що надається ПАТ «МТЕЦ» до квартири АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Факт проживання відповідача в квартирі підтверджується довідкою ЖЕК № 14 ЖКП ММР «Південь» від 18.03.2015 № 1064 та не оспорювався відповідачем
Із змісту позову вбачається, що за період з 01.12.2013 по 01.03.2015 до квартири відповідача була надана теплова енергія, вартість якої станом на 01.04.2015 складає 1510,76 грн., яка не була вчасно сплачена відповідачем.
Відповідач пояснив, що не мав можливості оплатити спожиту теплову енергію через відсутність доходу. Заборгованість погасив повність в період з травня по серпень 2015 року, що підтвердив квитанціями.
На думку відповідача нарахування інфляційних та трьох відсотків річних не правомірне, як і стягнення судового збору, оскільки заборгованість була погашена до звернення позивача до суду з позовом.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила) та відповідними положеннями ЦК України.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Таким чином, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У даному випадку, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи мала місце заборгованість відповідача за період з 01.12.2013 по 01.03.2015, яка ним погашена остаточно в серпні 2015 року. На момент нарахування заборгованості її погашення відповідач не здійснював.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання вимоги про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних є правомірними, а тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Посилання відповідача на те, що за несвоєчасну оплату послуг договором передбачено лише нарахування пені, а тому підстави для стягнення інфляційних та трьох процентів річних відсутні, суд вважає помилковими.
Так, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Такий правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі 6-59цс13, який є обов`язковий для застосування судами.
Посилання відповідача на помилку в його по-батькові, допущену в заяві про видачу судового наказу, що на його думку стало підставою повернення заяви, не впливає на вирішення спору.
Так як позов задоволено в повному обсязі, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений при звернення до суду платіжним дорученням № 241 від 12.08.2015.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 299,95 грн. інфляційних та 29,97 трьох відсотків річних, що в загальній сумі складає 329,92 грн. (триста двадцять дев`ять гривень 92 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.В.Коваленко
Повний текст рішення
підписано 02.11.2015.