АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Савицький О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Шпирук О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору та зобов'язання скасувати рішення про накладення штрафу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») про визнання частково недійсним кредитного договору та зобов'язання скасувати рішення про накладення штрафу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним пункт 3.3.4 укладеного між ПАТ «Креді АгрікольБанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 4/1134546 від 17 січня 2014 року в частині «погодженій (рекомендованій) банком», а також зобов'язати ПАТ «Креді Агріколь Банк» скасувати нараховані ПАТ «Креді Агріколь Банк» штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 3% від загальної суми вартості транспортного засобу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи. Є несправедливими та такими, що порушують права ОСОБА_2 як споживача положення п. 3.3.4. кредитного договору, за якими позичальник зобов'язаний забезпечити страхування за ризиками КАСКО переданого в заставу майна в погодженій (рекомендованій) банком страховій компанії. Оспорювані положення договору містять обмеження права ОСОБА_2 вільно вирішувати питання укладення договору страхування та вибору страхової компанії. Вважає, що ПАТ «Креді Агріколь Банк» не мало права застосовувати жодні штрафні санкції, оскільки ОСОБА_2 не була ознайомлена із переліком рекомендованих банком страхових компаній.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір №4/1134546. Відповідно до п. п. 1.1., 1.3. договору банк надав позичальнику кредит: на купівлю транспортного засобу КІА Cee'd для особистих потреб у сумі 134808,00 грн. строком користування з 17 січня 2014 року по 16 січня 2021 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 15,0% річних; відновлювальну креритну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий в заставу банку згідно п. 1.2 договору, за ризиками КАСКО (надалі - «Договір страхування») з максимальним лімітом кредитування у сумі 26360,58 грн., строком користування з 17 січня 2014 року по 16 січня 2021 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 22,0% річних.

Згідно з п. 1.2. договору у якості забезпечення виконання перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» своїх зобов'язань за договором позичальником укладається договір застави транспортного засобу марки КІА Cee'd, державний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 3.3.4 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний забезпечити страхування майна, що буде передане в заставу згідно п.1.2. Договору, від заподіяння збитків за ризиками КАСКО. Вказане майно повинно бути застраховане у повному обсязі протягом строку дії договору в страховій компанії, погодженій (рекомендованій) банком.

Пунктом 5.4. кредитного договору передбачено, що у разі порушення вимог пп. 3.3.4 договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 3 % від вартості транспортного засобу, визначеної в договорі купівлі-продажу. Нарахування штрафу здійснюється за кожний випадок не укладення (не продовження дії договору страхування на наступний період страхування, але не раніше ніж через 12 місяців після попереднього нарахування штрафу, якщо на цей момент не буде виконана вимога пп. 3.3. договору (а. с. 4-8).

29 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було укладено договір № 06-РR/01-024-01757 добровільного страхування наземного транспортного засобу марки КІА Cee'd, державний номер НОМЕР_1, що не є предметом застави. Предметом договору добровільного страхування визначено майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом.

Листом ПАТ «Креді Агріколь Банк» № 14404/1944 від 13 травня 2015 року було повідомлено ОСОБА_2 про те, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на сьогоднішній день, не включено до переліку рекомендованих банком страхових компаній, в зв'язку з чим банк скористався своїм правом нарахування згідно п.5.4. кредитного договору штрафу у розмірі 3 % від вартості транспортного засобу - 6740,4 грн.

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсним п.3.3.4 укладеного з ПАТ «Креді Агріколь Банк» кредитного договору №4/1134546 від 17 січня 2014 року. Також просила скасувати штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 3% від загальної суми вартості транспортного засобу, нарахованого ПАТ «Креді АгрікольБанк» відповідно до п.п. 3.3.4., 5.4 кредитного договору. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що положення п.3.3.4 кредитного договору є несправедливими, а також вона не була ознайомлена з переліком страхових компаній, погоджених (рекомендованих) банком.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, за правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів визначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Пунктом 3.3.4. кредитного договору не визначено обов'язку позичальника застрахувати транспортний засіб, що є предметом застави, в конкретній страховій компанії, а лише визначає, що транспортний засіб має бути застрахований в страховій компанії, погодженій (рекомендованій) банком, що передбачає можливість вибору позичальником останньої.

Саме через процедуру акредитації (погодження) страхової компанії, ПАТ «Креді Агріколь Банк», як вигодонабувач, захищає необхідні для отримання страхового відшкодування свої права.

Під час розгляду справи було з'ясовано, що на сайті ПАТ «Креді Агріколь Банк» в мережі Інтернет було розміщено перелік страховий компаній-партнерів, основні критерії, яким повинна відповідати страхова компанія для її погодження (рекомендації) банком. Також навдеений перелік документів, які необхідно надати страховій компанії, вимоги до договорів страхування. Перелік акредитованих (рекомендованих) страхових компаній - партнерів складається з 15 страхових компаній: СК «АХА Страхування», ПрАТ «СК «Аліко Україна», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ЗАТ «СК «ГРАВЕ Україна», ВАТ «СК «Універсальна», ПрАТ «СК «УНІКА», ПрАТ «СК «Українська Страхова група», ТДВ «Експрес Страхування», ТзДВ «ВіДі-Страхування», ПрАТ «УСК «Княжа, ПрАТ «УПСК», АСК «ІНГО Україна».

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що умови п. 3.3.4. кредитного договору порушують принцип добросовісності; призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають їй шкоди, як споживачеві. Також витрати за договором страхування прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

ОСОБА_2 уклала договір страхування зі страховою компанією, яка не була погоджена (рекомендована) ПАТ «Креді Агріколь Банк», що є порушенням положень п.3.3.4. кредитного договору.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання частково недійсним кредитного договору та зобов'язання скасувати рішення про накладення штрафу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді