Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/2479/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
№ провадження 22-ц778/6355/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Гончар М. С.,

судді Стрелець Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_3, третя особа: Відділ служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування позову зазначав, що з 30.07.2011 по 14.07.2014 року перебував у шлюбі з відповідачем по справі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матірю.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 19.06.2014 року за № 411 було встановлено порядок його участі у вихованні та спілкування з донькою до досягнення дитиною трирічного віку: щосуботи з 1.00 до 16.00 години в присутності матерів, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, враховуючи режим дня дитини та стан її здоровя.

Зазначає, що вказане розпорядження відповідачем не виконується. Вона не надає йому можливості спілкуватися з дитиною, приховує від нього дитину, ігнорує його телефонні дзвінки.

З урахування взаємин, які на теперішній час між ним та відповідачем є конфліктними, вважає недоцільним його побачення з дитиною у присутності матері, оскільки дитини мимоволі стає свідком сварок між батьками, уникнути яких неможливо.

Він характеризується позитивно, за місцем його проживання створені всі умови для дитини як для дозвілля та і для виховання та проживання. Також між ним та дитиною є прихильність, жодних протипоказань для більш тривалого спілкування через стан здоровя чи вік дитини не існує.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобовязати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановити дні по яких він буде забирати доньку до себе додому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Анапська, буд. 48, першого та третього тижня кожного місяця з 17.00 години пятниці до 16.00 години неділі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_4 у спілкування з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та здійсненні її виховання шляхом встановлення систематичних побачень за попередньою домовленістю із матірю дитини ОСОБА_3 без її присутності, першого та третього тижня кожного місяця з 17.00 години пятниці до 16.00 години неділі з правом відвідування розважальних, освітніх закладів і закладів культури та з правом відвідування місця проживання батька за адресою: м. Запоріжжя, вул. Анапська, 48.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить змінити рішення суду шляхом визначивши спосіб участі батька з донькою та здійсненні виховання шляхом встановлення побачень за домовленістю з матірю дитини щонеділі з 14.00 години до 18.00 години в присутності матері з правом відвідування розважальних, освітніх закладів і закладів культури.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, яка народилась 12.03.2012 року (а.с.19).

Шлюб між сторонами розірвано 14 липня 2014 року (а.с.18). Після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки.

Позивач з 09 квітня 2012 року працює в ООО „Проектний інститут „Запорізький Промбудпроект на посаді інженера 2 категорії групи обстеження споруд та техогляд конструкцій, позитивно характеризується, користується авторитетом у трудовому колективі (а.с.13, 35 ).

На час розгляду справи дитина сторін за існуючою між батьками домовленістю проживає разом із матір'ю за адресою м. Запоріжжя, вул. Тельмана, буд.55

Відповідно до витягів із медичної картки дитина сторін часто хворіє на нежить. (а.с.36).

За розпорядженням голови районної адміністрації по Ленінському району Запорізької міської ради № 411 від 19.06.2014 року був встановлений порядок його побачень з дитиною наступним чином: щосуботи з 11-00 години до 16-00 години у присутності матері дитини з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, враховуючи режим дня дитини та стан її здоровя. Проте вказане розпорядження відповідачка не виконує.

Крім того під час розгляду даної справи в суді першої інстанції на виконання ухвали суду першої інстанції від 14.05.2015 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування надали свій висновок в якому вважають за доцільне визначити ОСОБА_4 наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.: щотижня у два будні дні за попередньою домовленістю сторін без присутності матері з 17.30 та з обовязковим поверненням дитини о 20.00 годині за адресою місця проживання матері; щотижня у суботу або неділю за попередньою домовленістю сторін з правом відвідування розважальних закладів та закладів культури, можливістю вільного пересування по місту, враховуючи режим дня дитини та стан її здоровя за згодою матері щодо її присутності, враховуючи графік роботи ОСОБА_3 з 10.00 та з обовязковим поверненням дитини о 10.00 годині за адресою місця проживання матері.

Відповідно до ст. 157,158,159 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. (ст. 157 СК України ).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України ). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Задовольняючи частково позовні вимоги та встановлюючи у такий спосіб участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що після розлучення сторін відношення батька до дитини не змінилося, він позитивно характеризується за місцем роботи, а тому визначений спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею не зашкодить їй.

Проте, суд першої інстанції не в повній мірі врахував фактичні обставини справи, вік дитини, якій на момент розірвання шлюбу батьків було тільки два роки. Зважаючи на те, що після розірвання шлюбу протягом останніх двох років дитина постійно знаходиться з матірю, тому розлучення її з матір'ю майже на дві доби може завдати психологічний стрес.

Вирішуючи питання ночівлі дитини за місцем проживання батька, суд першої інстанції також не врахував, що внаслідок незначного віку ( неповних чотири роки) дівчинка сама ще не зможе здійснювати обов'язкові гігієнічні процедури, а батько як особа протилежної статі не надасть їй необхідної допомоги.

Доводи позивача про те, що до розлучення, до липня 2014 року він неодноразово залишався з дівчинкою на одинці, та виконував гігієнічні процедури, не являються переконливими.

За таких обставин судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції на підставі ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині графіка побачення позивача з донькою, а саме: першого та третього тижня кожного місяця за попередньою домовленістю з матірю дитини:

Суботу з 10-00 годин до 20-00 годин;

Неділя з 10-00 годин до 20-00 годин.

З правом відвідування розважальних освітніх закладів культури та з правом відвідування місця проживання батька за адресою: м. Запоріжжя, вул. Анапська, 48 без присутності матері дитини.

Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини.

Керуючись ст. ст. 307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року в цій справі в оскаржуваній частині змінити:

Виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Визначити спосіб участі ОСОБА_4 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, та здійсненні її виховання шляхом встановлення систематичних побачень за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3 без її присутності першого та третього тижня кожного місяця:

Суботу з 10-00 годин до 20-00 годин;

Неділя з 10-00 годин до 20-00 годин.

З правом відвідування розважальних освітніх закладів культури та з правом відвідування місця проживання батька за адресою: м. Запоріжжя, вул. Анапська, 48 без присутності матері дитини.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: