БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2728/15-ц
Провадження № 2/497/938/15
25.12.2015 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючої - судді Тимошенко І. В.
за участю секретаря Суйчимезової Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивачка звернулась до суду та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття з дня подачі заяви до суду та за три попередні роки. При цьому позивачка посилається на те, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, офіційно не працевласштований, має мінливий дохід , вона просить стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі.
Позивачка в судове засідання не прибула, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі в судовому засіданні та задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України шляхом розміщення оголошення у газеті «Одеські вісті № 109(4819) від 19 грудня 2015 року, причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надав.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі . Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 18 грудня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).
Сторони спільно не проживають, син ОСОБА_3 проживає з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №2681 від 04.11.2015 року (а.с.4).
Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі , що передбачено ст.181 СК України.
Згідно ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі , а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Стягнення аліментів за час, що передує предявленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобовязаної сплачувати аліменти (відповідача) , від їх сплати. Заходи , що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такою вимогою чи на адресу його місця роботи. Ухилення може виражатися у тому, що зобовязана особа відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обовязком суду, з позовом до якого звернувся позивач.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених ст. 61 ЦПК України.
Оскільки відповідач не надав будь - яких пояснень або заперечень за позовом , суд при призначенні розміру аліментів виходить з доказів , наданих позивачкою. Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи , офіційно не працевлаштований, має не регулярний , мінливий дохід, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовй сумі , в розмірі , про який просить позивачка.
Разом з тим позивачка не надала суду жодного доказу щодо звернення до відповідача з проханням добровільно сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до пред"явлення цього позову до суду , а також жодного доказу щодо ухилення відповідача від сплати аліментів. Тому суд вважає , що вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача за три роки, що передують предявленню цього позову до суду, є недоведеною та задоволенню не підлягає. Суд вважає , що аліменти з відповідача підлягають стягненню з дня пред"явлення цього позову до суду.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За викладених обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення ним повноліття , у іншій частині позову відмовити.
Керуючись ст. 180,181,182,184,191 Сімейного Кодексу України ст. 10,11,60,131,212-215, 224, 294, 367 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п"ятсот) гривен щомісячно, починаючі з 01 грудня 2015 року і до 19 липня 2018 року включно, тобто до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487 гривен 20 копійок судового збору.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Тимошенко Ірина Вольдемарівна