АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, закрите акціонерне товариство страхова компанія "Лафорт" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року позивачі звернулись до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, закрите акціонерне товариство страхова компанія "Лафорт" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову зазначили, що 14 листопада 2012 року о 15 год.18хв. на перехресті вул.Шмідта з боку вул.Комсомольської у напрямку пр.Пушкіна у м.Дніпропетровську рухався автомобіль «Рено Преміум» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Пактон» державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який на перехресті пр.Пушкіна під час початку руху з одночасною зміною праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який стояв нерухомо.

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013р. ОСОБА_5 було притягнуто до відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Під час транспортної пригоди було завдано шкоду здоров'ю позивача ОСОБА_4, яка отримала тілесні ушкодження, у зв'язку з чим була доставлена на автомобілі Клінічного об'єднання швидкої медичної допомого до приймального відділення КЗ «Дніпропетровської клінічної міської лікарні № 16» Дніпропетровської обласної ради де було встановлено діагноз: забій шийного відділу хребта, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, астено-вегетативний синдром.

З 22 листопада 2012р. по 05 грудня 2012р. вона проходила стаціонарне лікування в неврологічному відділенні №1 КЗ «Дніпропетровської міської лікарні № 5» Дніпропетровської обласної ради.

В період з 14 листопада 2012р. по 06 грудня 2012р. ОСОБА_4 проходила обстеження, лікувалася та придбала ліки за власні кошти, нею було витрачено 1201грн. Згідно висновку судово-медичного експертизи № 411 від 03 лютого 2014р. тілесні ушкодження ОСОБА_4 відносяться до легких. Загальний термін лікування від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок транспортної пригоди становить 35 днів.

За фактом транспортної пригоди страхова компанія "Лафорт" не здійснила страхове відшкодування за період 14 листопада 2012р. по 06 грудня 2012р. та з 20 січня 2014р. по 31 січня 2014р.

ОСОБА_4 просила про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000грн.

Внаслідок транспортної події ОСОБА_3 завдано майнову шкоду. Висновком №1087 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Деу Ланос» становить 5261грн.08коп. Розрахунок вартості збитків здійснювався у грудні 2012 року за курсом 1 EUR=10грн.30коп.У зв'язку із підвищенням вартості життя, позивач просить перерахувати вартість шкоди, завданої автомобілю позивача ОСОБА_3 за курсом 1 EUR = 32. За курсом, діючим на момент подання позову - вартість шкоди становить 12769грн.10коп.

Учасники транспортної пригоди водій, з вини якого сталася пригода, ОСОБА_5 та водій, автомобіль якого зазнав шкоди- Волошин Д.А. є страхувальниками СК «Лафорт» та

14 листопада 2012р. повідомили страховика про настання страхового випадку.

СК "Лафорт" страхове відшкодування не здійснила. За договором страхування була передбачена франшиза у сумі 1000грн. Після пошкоджень, які зазнав автомобіль ОСОБА_3, його ринкова вартість знизилася, тому позивач просив відшкодувати упущену вигоду у сумі 3000грн. та моральну шкоду 5000грн. На час скоєння ДТП ОСОБА_3 не працював, позивачі проживали на грошове забезпечення позивача ОСОБА_4, якого було не достатньо для придбання ліків для лікування та ремонту автомобіля.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі .

Від позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності в якій вона вимоги підтримувала за винятком вимоги про відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 1356грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2, як власника автомобіля, виплатити:

- ОСОБА_4 відшкодування шкоди повязаної з лікуванням у розмірі 1201, 44 грн., моральну шкоду 2000 грн.; оплату судово-медичної експертизи у розмірі 157 грн.;

-ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля сплатити 5261 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідіча на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 311,99грн.

В скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2012 року о 15год.18хв. на перехресті вул.Шмідта з боку вул.Комсомольської у напрямку пр.Пушкіна у м.Дніпропетровську рухався автомобіль «Рено Преміум», державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Пактон» державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який на перехресті пр.Пушкіна під час початку руху з одночасною зміною праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3 який стояв нерухомо під керуванням ОСОБА_3

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2013р. ОСОБА_5 було притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Під час транспортної пригоди було завдано шкоду здоров'ю позивача ОСОБА_4, та пошкоджено автомобіль «Деу Ланос» державний номер АЕ 6869, що належить позивачу.

Учасники пригоди- водій, з вини якого сталася пригода, ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_3 являються страхувальниками страхової компанії «Лафорт», яку 14 листопада 2012р. вони повідомили про настання страхового випадку, однак страхова компанія не здійснила страхове відшкодування. За договором страхування була передбачена франшиза у сумі 1000грн.

За висновком №1087 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Деу Ланос» шкода становить 5261грн.08коп.

Задовольняючи вимоги та зобовязуючи ОСОБА_2 до відшкодування шкоди суд посилався на те , що відповідач є власником автомобіля яким завдано шкоду позивачам.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом положень ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала (ст. 1166 ЦК України).

Ст.1167 ЦК України визначено правові підстави відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В п.16 Постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІУ на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку з цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Частина 4 статті 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

При розгляді справи по суті суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив правових підстав керування автомобілем ОСОБА_5 з вини якого сталась транспортна пригода, не роз'яснив позивачам їх прав, зокрема, щодо залучення до участі у справі страхової компанії та вказаної особи, як співвідповідачів, а не третіх осіб, не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. ст. 32, 33 ЦПК України, та не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, тобто не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Крім того, суд не уточнив у позивачів спосіб відшкодування шкоди відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, яка визначає способи захисту цивільних прав та інтересів - ним є зобовязання до виплати чи стягнення відшкодування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення. В протиріччя вимог вказаних норм Закону судом не встановлено: фактичних обставин по справі, відповідно до вимог ст.ст.11, 33 ЦПК України, не уточнено позицію позивача щодо залучення до участі в справі відповідачами страхову компанію та ОСОБА_5

Порушивши норми матеріального та процесуального права, неповно зясувавши обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору,суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача., тому рішення підлягає скасуванню, з відмовою в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, закрите акціонерне товариство страхова компанія "Лафорт" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки скасувати, в позовних вимогах відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_6

ОСОБА_7