У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений 17 грудня 1994 року між ним та ОСОБА_2, посилаючись на те, що з квітня 1998 року вони разом не проживають, спільних дітей не мають. Він є інвалідом - спинальником 2 групи, був переміщений з окупованої території і на даний час проживає у м. Кривому Розі. Вказував, що йому невідоме місце перебування відповідача, а тому, у зв'язку із станом здоров'я він звернувся до суду за місцем свого проживання.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву для подачі до належного суду, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що справа не підсудна Інгулецькому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки місце проживання відповідача м. Комсомольське Донецької області. Позивачем не доведено, що він за станом здоров'я не може виїхати на окуповану територію та звернутись з позовом за місцем проживання відповідача відповідно до вимог закону.

Проте, висновки судів зроблені з порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із даним позовом, просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований відділом РАГС Комсомольською міською радою 17 грудня 1994 року за актовим записом № 124.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що місцем проживання позивача вказано адресу: АДРЕСА_1.

Місцем проживання відповідача зазначено адресу: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність розгляду цивільних справ визначається відповідно до положень глави 1 розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою Медико - соціальної експертизи від 17 січня 2013 року.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було переміщено з тимчасово окупованої території та взято на облік за адресою: АДРЕСА_2.

З 22 січня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Ураховуючи наведене, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, не можуть вважатися законними й підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі і забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик