АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8452/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2392/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк», приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчий комітет Хмельницької міської ради, про визнання прилюдних торгів і свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк), приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі ПП «СП «Юстиція), відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області (далі відділ ДВС), третя особа ОСОБА_5, про визнання прилюдних торгів і свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними.

ОСОБА_4 зазначила, що 13 січня 2012 року Київським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи про солідарне стягнення з неї та товариства з обмеженою відповідальністю «Ельбрус» (далі ТОВ «Ельбрус») на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитними договорами, договором застави рухомого майна, іпотечним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки. В порядку примусового виконання цього судового рішення відділ ДВС звернув стягнення на належні позивачці житловий будинок і земельну ділянку по вул. Гонти, 13, у м. Хмельницькому. ПП «СП «Юстиція» призначило прилюдні торги з реалізації вказаного майна на 21 жовтня 2013 року, однак вони не відбулися через відсутність покупців, у звязку з чим, в силу ст. 49 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» (далі Закон № 898-ІV) ПАТ «Мегабанк придбало предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. 23 грудня 2013 року нотаріус на підставі акта відділу ДВС про реалізацію предмета іпотеки від 28 листопада 2013 року видав ПАТ «Мегабанк» свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Державний виконавець і торговельна організація порушили процедуру підготовки та проведення прилюдних торгів. Так, на момент продажу предмета іпотеки в житловому будинку проживав малолітній ОСОБА_7, натомість державний виконавець виставив житловий будинок на прилюдні торги без відповідного дозволу органу опіки та піклування. Під час організації прилюдних торгів ПП «СП «Юстиція» не опублікувало у двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про їх проведення, не повідомило іпотекодавця та іншого іпотекодержателя ОСОБА_5 про час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, виставило лот на прилюдні торги за відсутності покупців. Реалізація іпотечного майна відбулася з порушенням вимог діючого законодавства, тому оспорюваний правочин, за яким ПАТ «Мегабанк» набуло права власності на житловий будинок і земельну ділянку, є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України. Відтак, підлягає визнанню недійсним і нотаріальне свідоцтво про придбання банком нерухомого майна з прилюдних торгів.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд: визнати прилюдні торги з реалізації житлового будинку по вул. Гонти, 13, у м. Хмельницькому, загальною площею 473,1 кв.м., житловою площею 158,6 кв.м., і земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,1000 га, призначеної для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які проведені 21 жовтня 2013 року ПП «СП «Юстиція», недійсними; визнати свідоцтво про придбання ПАТ «Мегабанк» нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видане 23 грудня 2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 (реєстраційний № 2629), недійсним.

Суд залучив ОСОБА_6 і виконавчий комітет Хмельницької міської ради (далі орган опіки та піклування) до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що прилюдні торги з продажу житлового будинку та земельної ділянки не відбулися через відсутність покупців, унаслідок чого ПАТ «Мегабанк» правомірно набув права власності на предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, отже відсутні підстави для визнання прилюдних торгів і свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_3 вважає апеляційну скаргу обґрунтованою.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду є законним, а тому відсутні підстави для його скасування.

Третя особа ОСОБА_6, представники відділу ДВС і органу опіки та піклування, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не зявилися.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Пунктами 1 і 7 частини 1 статті 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

В силу ч. 1 ст. 29, ст. 30 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку про те, що підприємство, установа, організація, які не являються юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати сторонами у цивільному процесі. Отже, справи за позовами, у яких відповідачем зазначено особу, що не має цивільної процесуальної дієздатності, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як передбачено ч. 3 ст. 3 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Відділ ДВС не відноситься до названих відділів державної виконавчої служби, а є структурним підрозділом управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (т. 2 а.с. 25) вказує на те, що відділ ДВС не є юридичною особою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Аналіз вищеназваних норм свідчить про те, що закриття провадження у справі в звязку з ліквідацією юридичної особи, яка була однією із сторін у справі, допускається лише за наявності наступних підстав, а саме: 1) юридичну особу, що є стороною у справі, було припинено, і про це в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вчинено відповідний запис; 2) юридичну особу, що є стороною у справі, припинено у формі ліквідації.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (т. 2 а.с. 24) убачається, що 4 липня 2014 року зареєстровано припинення ПП «СП «Юстиція» за рішенням засновників без правонаступництва.

Суд першої інстанції не врахував указаних обставин та помилково розглянув позов до відділу ДВС і ПП «СП «Юстиція» по суті заявлених вимог. В цій частині рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки має місце порушення норм процесуального права, яке є обовязковою підставою для скасування рішення.

В решті судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 12 вересня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Мегабанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «Мегабанк», і ТОВ «Ельбрус» уклали Генеральний договір № ГД-07/2008 на здійснення кредитних операцій у період з 12 вересня 2008 року по 11 вересня 2013 року.

У рамках цього договору в той же день ПАТ «Мегабанк» і ТОВ «Ельбрус» уклали кредитні договори № 05-НЛЮ/2008 і № 06-ВЛЮ/2008, за умовами яких банк надав ТОВ «Ельбрус» відповідно кредити у розмірі 2 500 000 грн. і 250 000 під 22% річних.

В забезпечення виконання ТОВ «Ельбрус» зобовязань за названими кредитними договорами ОСОБА_4 за іпотечним договором № ГД-07/2008-з1 від 12 вересня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9, передала ПАТ «Мегабанк» в іпотеку житловий будинок по вул. Гонти, 13, у м. Хмельницькому, загальною площею 473,1 кв.м., житловою площею 158,6 кв.м., і земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,1000 га, призначену для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Крім того, забезпеченням виконання зобовязання ТОВ «Ельбрус» за кредитними договорами є порука ОСОБА_4 і застава рухомого майна ТОВ «Ельбрус» (договір застави рухомого майна № ГД-07/2008-з2 від 15 вересня 2008 року).

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська ініціатива» від 15 березня 2010 року стягнуто солідарно з ТОВ «Ельбрус» і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 06-ВЛЮ/2008 від 12 вересня 2008 року в сумі 347 250 грн. і заборгованість за кредитним договором № 05-НЛЮ/2008 від 12 вересня 2008 року в сумі 3 658 704 грн. 40 коп. Стягнуто з ТОВ «Ельбрус» на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за договором застави рухомого майна № ГД-07/2008-з2 від 15 вересня 2008 року в сумі 225 045 грн. Звернуто стягнення на предмети забезпечувального обтяження за договором застави рухомого майна № ГД-07/2008-з2 від 15 вересня 2008 року на суму 1 500 300 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за іпотечним договором № ГД-07/2008-з1 від 12 вересня 2008 року в сумі 686 941 грн.

На підставі цього рішення Київський районний суд м. Харкова постановив ухвалу від 19 жовтня 2010 року про видачу виконавчого листа щодо стягнення з ТОВ «Ельбрус» і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» вказаної заборгованості на суму 4 917 940 грн. 40 коп. і звернення стягнення на предмет іпотеки.

В порядку примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 6-247/10/09 від 13 січня 2012 року державний виконавець звернув стягнення на предмет іпотеки належні ОСОБА_4 житловий будинок і земельну ділянку по вул. Гонти, 13, в м. Хмельницькому.

Згідно звіту оцінювача ОСОБА_10 від 24 липня 2013 року вартість вказаного домоволодіння склала 2 291 593 грн.

19 вересня 2013 року відділ ДВС і ПП «СП «Юстиція» уклали договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 19/317/13, за умовами якого відділ ДВС передав ПП «СП «Юстиція» житловий будинок і земельну ділянку по вул. Гонти, 13, в м. Хмельницькому, для їх реалізації з прилюдних торгів за стартовою (початковою) ціною 2 291 593 грн. За актом прийому-передачі від 19 вересня 2013 року відділ ДВС передав ПП «СП «Юстиція» вказане нерухоме майно та документи, які необхідні для його реалізації.

Прилюдні торги, які були призначені на 21 жовтня 2013 року, не відбулися у звязку з відсутністю покупців.

На виконання ч. 1 ст. 49 Закону № 898-ІV ПАТ «Мегабанк» виявило бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. За результатами проведення прилюдних торгів ПП «СП «Юстиція» складено протокол № 19/317/13/1.

28 листопада 2013 року державний виконавець склав акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником відділу ДВС, на підставі якого 23 грудня 2013 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 видав свідоцтво про право власності ПАТ «Мегабанк» на житловий будинок і земельну ділянку по вул. Гонти, 13, в м. Хмельницькому.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.ч. 4, 5 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

В силу ст. 1 Закону № 898-ІV іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Підстави звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені статтями 12 і 33 Закону № 898-ІV. Відповідно до ч. 3 ст. 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV) визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, права і обовязки учасників виконавчого провадження, порядок здійснення виконавчого провадження та загальні правила вчинення виконавчих дій, у тому числі порядок звернення стягнення на майно боржника.

Разом із тим, цей Закон не встановлює порядку та правил проведення прилюдних торгів.

Такі правила визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038; далі Тимчасове положення), а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Згідно з ч. 8 ст. 54 Закону № 606-ХІV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки встановлений нормами статей 41-49 Закону № 898-ІV.

З положень ч. 1 ст. 41 Закону № 898-ІV слідує, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 45 Закону № 898-ІV, прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. Якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий, прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 898-ІV протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Частиною 1 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, на підставі якого нотаріус видає покупцю свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Оскільки з урахуванням змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення прилюдних торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 24 жовтня 2012 року (справа № 6-116цс12) і від 13 лютого 2013 року (справа № 6-174цс12), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, що зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції правомірно виходив з того, що хоча прилюдні торги 21 жовтня 2013 року не відбулися, однак належні ОСОБА_4 житловий будинок і земельна ділянка були реалізовані у межах виконавчого провадження та процедури проведення прилюдних торгів (стаття 49 Закону № 898-ІV), тому такі прилюдні торги та акт державного виконавця можуть бути оспорені останньою в суді, оскільки правочин при передачі майна стягувачу відбувся.

При цьому суд обґрунтовано керувався тим, що ПАТ «Мегабанк» правомірно набув права власності на предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Також є правильним висновок суду щодо відсутності підстав для визнання прилюдних торгів і свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними.

Посилання ОСОБА_4 на неправомірність виставлення лота на прилюдні торги та встановлення їх результатів у відсутності покупців суперечать нормам ст. 45 Закону № 898-ІV, якою керувалося ПП «СП «Юстиція» при складанні протоколу № 19/317/13/1 за наслідками прилюдних торгів, які не відбулися (т. 1 а.с. 101).

Не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_4 про порушення прав малолітнього ОСОБА_7 при реалізації житлового будинку з прилюдних торгів.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402-ІІІ) органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Як передбачено ч. 4 ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 року № 2623-ІV «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (далі Закон № 2623-ІV) для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

У відповідності до п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Як зазначено вище, Законом № 898-ІV встановлено спеціальний порядок для реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду про звернення стягнення, тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження домоволодіння, в якому право користування належить малолітній дитині, не потрібен. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватися чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду та проведенні прилюдних торгів.

У цьому випадку відсутні порушення ст. 18 Закону № 2402-ІІІ і ст. 12 Закону № 2623-ІV, а попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження нерухомого майна, про який ведеться мова у п. 4.5.9 Інструкції, необхідний у разі передачі на реалізацію домоволодіння, право власності або право користування яким мають діти, при примусовому виконані рішень у порядку, передбаченому Законом № 606-ХІV.

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_7 набув право користування житловим будинком № 13, по вул. Гонти, в м. Хмельницькому, після укладення сторонами 12 вересня 2008 року іпотечного договору № ГД-07/2008-з1.

Вказаний предмет іпотеки був реалізованих в межах процедури проведення прилюдних торгів, передбаченої Законом № 898-ІV, а тому твердження ОСОБА_4 про неправомірність виставлення державним виконавцем житлового будинку на продаж без відповідного дозволу органу опіки та піклування не відповідає закону.

Посилання ОСОБА_4 на порушення ПП «СП «Юстиція» процедури проведення прилюдних торгів також не дають підстави суду для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу ч. 1 ст. 257, ч. 1 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 43 Закону № 898-ІV організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

У відповідності до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

За результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки. Копії протоколу надсилаються іпотекодавцю, всім іпотекодержателям та державному виконавцю протягом пяти днів з дня його підписання (ч.ч. 5, 7 ст. 45 Закону № 898-ІV).

Згідно зі ст. 48 Закону № 898-ІV іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Матеріали справи вказують на те, що до початку прилюдних торгів ПП «СП «Юстиція» опублікувало у місцевих газетах «Діловий тижневик «ВСІМ» № 40 (381) від 2 жовтня 2013 року та «Є» № 40 (498) від 2 жовтня 2013 року повідомлення про проведення 21 жовтня 2013 року прилюдних торгів з реалізації житлового будинку та земельної ділянки по вул. Гонти, 13, в м. Хмельницькому (т. 2 а.с. 43-44).

Таким чином, посилання ОСОБА_4 на це порушення процедури проведення прилюдних торгів є безпідставним.

Всупереч ч. 5 ст. 43 Закону № 898-ІV організатор прилюдних торгів не повідомив іншого іпотекодержателя ОСОБА_5 про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, разом із тим, ця обставина не порушує прав та інтересів позивачки ОСОБА_4 і не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними за позовом останньої.

Натомість, судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_4 також не була повідомлена належним чином про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна.

Згідно довідки Хмельницького слідчого ізолятора (т. 2 а.с. 27) на час проведення прилюдних торгів ОСОБА_4 утримувалася у вказаному пенітенціарному закладі.

Дана обставина була достовірно відома державному виконавцю, який у липні 2013 року через адміністрацію закладу повідомляв ОСОБА_4 про вчинення виконавчих дій (т. 1 а.с. 73, 80, 81, 84). Не зважаючи на це, ПП «СП «Юстиція» 27 вересня 2013 року направила ОСОБА_4 повідомлення про прилюдні торги за адресою спірного домоволодіння (т. 1 а.с. 94). На цю ж адресу 23 жовтня 2013 року організатор прилюдних торгів направив ОСОБА_4 повідомлення, що те, що прилюдні торги не відбулися (т. 1 а.с. 95). При цьому протокол проведення прилюдних торгів не був направлений ОСОБА_4

Вказані порушення процедури проведення прилюдних торгів могли бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, разом із тим, позов ОСОБА_4 не може бути задоволений у звязку зі спливом позовної давності.

Передбачений статтею 48 Закону № 898-ІV строк для оскарження в суді прилюдних торгів за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі, та підлягає застосуванню відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 грудня 2013 року державний виконавець повідомив ОСОБА_4 про результати прилюдних торгів (т. 1 а.с. 105-107), натомість остання звернулася до суду з цим позовом лише 29 квітня 2014 року.

В силу ст. 265 ЦК України предявлення 27 грудня 2013 року ОСОБА_4 до суду аналогічного позову (т. 1 а.с. 116) не перервало позовну давність, оскільки ухвалою від 13 березня 2014 року суд залишив цей позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (т. 2 а.с. 30).

При цьому ОСОБА_4 не зверталася до суду з клопотанням про поновлення позовної давності.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду в цій частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 205, 206, 303, 307, 308, 310, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року в частині відмови в позові ОСОБА_4 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області скасувати та провадження у справі в цій частині вимог закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 20