Єдиний унікальний номер 240/318/15-ц Номер провадження 22-ц/775/480/2015
Головуючий у 1-їй інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соломаха Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Папоян В.В., Біляєвої О.М.

при секретарі Бондарчуку І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області цивільну справу за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію з апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких на підставі договору про надання правових послуг діє адвокат ОСОБА_4, на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2015 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Зазначало, що позивач надає послуги з теплопостачання в житловий будинок, в якому мешкають відповідачі. За період з 1 лютого 2010 року по 1 грудня 2014 року заборгованість відповідачів за надані послуги складає 4 270,90 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів (а.с. 3).

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 23 червня 2015 року позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь виробничої одиниці «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за теплову енергію за період з 1 лютого 2010 року по 1 грудня 2014 року в сумі 4 270,90 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору - 243,60 грн. (а.с. 45-46).

В апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення заборгованості в межах строку позовної давності - за період з 1 травня 2012 року по 1 грудня 2014 року.

Зазначають, що позивач звернувся до суду з позовом у травні 2015 року, тобто пропустив трирічний строк позовної давності для стягнення заборгованості за період з 1 лютого 2010 року по 1 травня 2012 року. Незважаючи на їх заяву, суд не застосував до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності. Вважають, що посилання суду на звернення позивача до суду в квітні 2015 року з заявою про видачу судового наказу, як обставину, яка перериває перебіг строку позовної давності, є безпідставним. Висновок суду про те, що строк позовної давності переривався також фактом, як зазначає суд, «часткового погашення заборгованості», не відповідає обставинам справи, оскільки відповідачами протягом всього спірного періоду здійснювалася оплата лише поточних рахунків, без здійснення жодних додаткових платежів в рахунок погашення раніше виниклої заборгованості (а.с. 52-54).

В судове засідання апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_4 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені телефонограмами, які зареєстровані в журналі відправки телефонограм № 1 Апеляційного суду Донецької області 12 серпня 2015 року за номерами 482, 483 (а.с. 75-77). Представник відповідачів ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правових послуг від 16 червня 2015 року № 147/06-2015 (а.с. 37), надіслав 12 серпня 2015 року заяву про розгляд справи у його та відповідачів відсутність (а.с. 78-79).

Представник позивача - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в судове засідання також не зявився. Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Судова повістка про явку до суду 25 серпня 2015 року вручена позивачу 18 серпня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (форма № 119) (а.с. 101-102). Позивач надіслав 19 серпня 2015 року заяву про розгляд справи у відсутність його представника (а.с. 85, 90).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідачів підлягає задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав:

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що відповідачі мешкають в квартирі АДРЕСА_1. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, згідно якого відповідачі є співвласниками цієї квартири, загальною площею 48,0 кв.м (а.с. 38).

Відповідачі визнають, що зазначена квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням.

Згідно виписки з особового рахунку, виданої 23 квітня 2015 року виробничою одиницею «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», опалювальна площа квартири складає 42,7 кв.м (а.с. 4-5), що відповідачами також не оспорюється.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідачі, як співвласники квартири, перебувають у фактичних договірних відносинах, згідно яких позивач надає послуги з теплопостачання, а відповідачі зобовязані їх оплачувати. Факт надання позивачем послуг з теплопостачання до квартири відповідачів останніми не оспорюється. Згідно виписки з особового рахунку заборгованість відповідачів за період з 1 лютого 2010 року по 1 грудня 2014 року складає 4 270,90 грн. Спір щодо тарифів та щомісячних нарахувань відсутній. Відмовляючи у задоволенні заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, суд виходив з того, що в квітні 2015 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу; в жовтні 2009 року, квітні 2010 року, листопаді 2010 року березні 2011 року та з листопада 2011 року і надалі відповідачами частково проводилося погашення заборгованості за теплову енергію, що перериває перебіг строку позовної давності.

З таким висновком суду погодитися неможливо. До нього суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України порушення норм матеріального або процесуального права є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 1 зазначеного Закону споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до частини 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 - IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з теплопостачання між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідачі зобовязані вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду витяг з особового рахунку по квартирі АДРЕСА_2 за період з липня 2004 року по листопад 2014 року, згідно якого станом на 1 грудня 2014 року заборгованість відповідачів за надані послуги з теплопостачання складає 7 028, 10 грн. (а.с. 4-5). Помісячний розрахунок заборгованості за період з 1 лютого 2010 року по 1 грудня 2014 року позивачем суду не наданий, але такий можливо зробити, виходячи з наданого позивачем витягу з особового рахунку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України), тобто співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов - можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Оскільки частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» встановлені зобов'язання споживача вносити плату за послуги з централізованого опалення щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, то право позивача вважається порушеним 21 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим, в разі нездійснення відповідачами оплати за розрахунковий місяць, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий щомісячний платіж починається з моменту порушення строку його оплати.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14 та від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, які згідно зі ст. 3607 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Позивач звернувся до суду з позовом 20 травня 2015 року (а.с. 3), тобто з порушенням загального трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правових послуг від 16 червня 2015 року № 147/06-2015, подавши 16 червня 2015 року відповідну письмову заяву до суду першої інстанції (а.с. 35, а.с. 37).

Згідно наданої позивачем копії ухвали Олександрівського районного суду Донецької області від 08 квітня 2015 року позивач в квітні 2015 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, у прийнятті якої йому було відмовлено з посиланням на те, що із заяви та доданих документів вбачається спір про право (а.с. 15).

Згідно з частиною 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника заборгованості за житлово-комунальні послуги, за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Тобто, судовий захист права позивача на стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подання позивачем в квітні 2015 року заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності. Доводи апеляційної скарги відповідачів про безпідставність зазначеного висновку суду не грунтуються на законі. Враховуючи, що оплату послуг за березень 2012 року відповідачі мали сплатити в строк до 20 квітня 2012 року, позивач має право на захист порушених прав про стягнення заборгованості за надані послуги в межах строку позовної давності за період з березня 2012 року по 1 грудня 2014 року.

З висновком суду першої інстанції про те, що перебіг строку позовної давності переривався також частковим погашенням відповідачами заборгованості в жовтні 2009 року, квітні 2010 року, листопаді 2010 березні 2011 року та з листопада 2011 року і надалі, погодитися не можна. Цей висновок суду, як обгрунтовано зазначають відповідачі в апеляційній скарзі, не відповідає обставинам справи.

Враховуючи, що виконання зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг нормативними актами передбачається у вигляді періодичних щомісячних платежів, вчинення споживачем дій, що свідчать про визнання лише періодичного платежу, не є підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Несплачені до моменту звернення позивача до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Перебіг позовної давності за вимогами позивача, які випливають з порушення відповідачами зобовязань щодо щомісячних платежів, починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Як вбачається з виписки з особового рахунку, за останні три роки перед зверненням позивача в квітні 2015 року до суду із заявою про видачу судового наказу відповідачі здійснювали оплату послуг з теплопостачання:

03 грудня 2014 року у сумі 520,92 грн. за листопад 2014 року (нараховано за листопад 2014 року - 578,16 грн., перерахунок 57,24 грн., до сплати - 520,92 грн.) (а.с. 42);

24 квітня 2014 року у сумі 26,76 грн. за квітень 2014 року (нараховано за квітень 2014 року 26,76 грн.) (а.с. 42);

06 лютого 2014 року у сумі 506,04 грн. за січень 2013 року (нараховано за січень 2013 року 506,04 грн.) (а.с. 89);

26 грудня 2013 року у сумі 391,17 грн. за березень 2013 року та у сумі 186,66 грн. за жовтень 2013 року (нараховано за березень 2013 року 391,17 грн., за жовтень 2013 року 193, 49 грн. та зроблено перерахунок на 6,83 грн., квитанція виписана позивачем на суму 186,66 грн.) (а.с. 41, а.с. 88);

25 квітня 2013 року у сумі 66,89 грн. за квітень 2013 року (нараховано за квітень 2013 року 100,34 грн., перерахунок 33,45 грн., до сплати - 66,89 грн.) (а.с. 41, а.с. 88);

14 березня 2013 року у сумі 450,79 грн. за лютий 2013 року (нараховано за лютий 2013 року 450,79 грн.) (а.с. 41);

22 лютого 2013 року у сумі 456,60 грн. за грудень 2012 року (нараховано за грудень 2012 року 456,60 грн.) (а.с. 40);

03 січня 2013 року у сумі 340,27 грн. за листопад 2012 року (нараховано за листопад 2012 року 340,27 грн.) (а.с. 40);

17 листопада 2012 року у сумі 65,65 грн. за жовтень 2012 року (нараховано за жовтень 2012 року 113,42 грн., перерахунок 47,78 грн., до сплати - 65,65 грн.) (а.с. 40);

10 травня 2012 року у сумі 60,20 грн. за квітень 2012 року (нараховано за квітень 2012 року 100,43 грн., перерахунок на 40,13 грн., до сплати - 60,20 грн.) (а.с. 39, а.с. 86);

06 квітня 2012 року у сумі 450,79 грн. за лютий 2012 року (нараховано за лютий 2012 року 450,79 грн.) (а.с. 39);

23 березня 2012 року у сумі 391,17 грн. за березень 2012 року (нараховано за березень 2012 року 391,17 грн.) (а.с. 39).

Тобто, в межах строку позовної давності, починаючи з березня 2012 року, по грудень 2014 року, як правильно зазначають відповідачі, вони сплачували лише поточні щомісячні платежі, що не є діями, які відповідно до частини 1 ст. 264 ЦК України, свідчать про визнання ними свого боргу, який виник за послуги, надані у строк до 01 березня 2012 року. В період з квітня 2012 року до грудня 2014 року відповідачами погашення заборгованості за попередні місяці не здійснювалося, а тому висновок суду першої інстанції про переривання строку позовної давності внаслідок погашення заборгованості за теплопостачання (відпущену теплову енергію) не відповідає обставинам справи.

Посилаючись на здійснення платежів у жовтні 2009 року, квітні 2010 року, листопаді 2010 березні 2011 року, листопаді 2011 лютому 2012 року, суд першої інстанції не врахував, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу.

Відповідно до частини 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Будь-яких поважних причин пропуску строку на звернення до суду з заявленими позовними вимогами позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні суду першої інстанції не наведено, клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено.

Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначене, захисту підлягає порушене право позивача на отримання оплати за надані житлово-комунальні послуги в межах строку позовної давності, тобто за надані послуги, починаючи з березня 2012 року, право на стягнення яких у позивача виникло після 20 квітня 2012 року, по 1 грудня 2014 року, за останні три роки перед зверненням до суду в квітні 2015 року із заявою про видачу судового наказу.

Строк позовної давності для звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги за період до лютого 2012 року включно, сплинув, тобто в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за теплопостачання за період з 1 лютого 2010 року по лютий 2012 року включно слід відмовити через пропуск позивачем строку звернення до суду.

Заборгованість за надані послуги за період з березня 2012 року по листопад 2014 року включно складає 2 144,87 грн.:

Період Нараховано Перерахунок Сплачено Заборгованість

березень 2012 391,17 391,17 0,00

23.03.2012

за березень 2012

квітень 2012 100,34 - 40,13 60,20

10.05.2012 0,00

за квітень 2012

травень 2012 0,00 0,00

червень 2012 0,00 0,00

липень 2012 0,00 0,00

серпень 2012 0,00 0,00

вересень 2012 0,00 0,00

жовтень 2012 113,42 - 47,78 65,65

17.11.2012 0,00

за жовтень 2012

листопад 2012 340,27 340,27

03.01.2013 0,00

за листопад 2012

грудень 2012 456,60 456,60

22.02.2013 0,00

за грудень 2012

січень 2013 506,04 506,04

06.02.2014

за січень 2013 0,00

лютий 2013 450,79 450,79

14.03.2013

за лютий 2013

0,00

березень 2013

391,17 391,17

26.12.2013

за березень 2013

0,00

квітень 2013

100,34

- 33,45 66,89

25.04.2013

за квітень 2013

0,00

травень 2013 0,00 0,00

червень 2013 0,00 0,00

липень 2013 0,00 0,00

серпень 2013 0,00 0,00

вересень 2013

0,00 0,00

жовтень 2013

193,49

- 6,83

- 20,48 186,66

26.12.2013

за жовтень 2013

(квитанція за жовтень 2013 виписана на 186,66 грн.)

0,00

листопад 2013 340,27 0,00 340,27

визнає

грудень 2013 456,60 0,00

456,60

визнає

січень 2014 506,04

0,00 506,04

визнає

лютий 2014 450,79 0,00

450,79

визнає

березень 2014 391,17 0,00 391,17

визнає

квітень 2014

26,76 26,76

24.04.2014

за квітень 2014

0,00

травень 2014

0,00 0,00

червень 2014

0,00 0,00

липень 2014 0,00

0,00

серпень 2014

0,00 0,00

вересень 2014

0,00 0,00

жовтень 2014 37,30 - 37,30 0,00

листопад 2014

578,16

- 57,24 520,92

03.12.2014

за листопад 2014

0,00

всього заборгованість

2 144,87 грн.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період з березня 2012 року по 1 грудня 2014 року в розмірі 2 144,87 грн. В решті позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При звернені до суду позивач сплатив судовий збір з позовної заяви в розмірі 243,60 грн. (а.с 1, а.с. 15-16).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., тобто по 121,80 грн. з кожного (1% від задоволених позовних вимог, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIІІ мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року встановлена в розмірі 1 218,00 грн.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено в мінімальному розмірі.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких на підставі договору про надання правових послуг діє ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 23 червня 2015 року змінити.

Позовні вимоги обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (юридична адреса: м. Краматорськ Донецька область провулок Земляний,2 , ) заборгованість за надану теплову енергію за період з 01 березня 2012 року по 1 грудня 2014 року в розмірі 2 144 (дві тисячі сто сорок чотири) гривні 87 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з 01 лютого 2010 року по 1 березня 2012 року відмовити за пропуском строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 121 (сто двадцять одній) гривні 80 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.М. Біляєва

ОСОБА_5