Справа № 266/3768/15-ц
Провадженя№ 2/266/1490/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.12.2015 м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбановой Н.М.

при секретарі Жирковой М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, моральної шкоди та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення боргу, моральної шкоди та судових витрат, посилаючись на те, що 17.05.2013 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8 520,00 грн., які відповідач зобов'язався повернути йому у строк до 30.06.2013 року. На підтвердження дійсного отримання вказаної суми, відповідач написав на копії свого паспорта боргову розписку. Проте, відповідач у строки обумовлені договором та розпискою йому позику не повернув. З метою досудового врегулювання даного спору, він неодноразово звертався до відповідача за номером мобільного телефону +92 з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте законні вимоги останнього відповідачем було проігноровано, а телефон у подальшому відключено. Відтак, він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Заборгованість за зобов'язанням станом на дату подачі позову 19.10.2015 року становить 8 520,00 грн. Розрахунок процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування коштами в сумі 8 520 ,00 грн. за період з 17.05.2013 року по 30.06.2013 року. Сума процентів за користування коштами становить 42,02+34,31=76,33 грн. Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати 8520,00грн. Період за який нараховуються інфляційні втрати: прострочення починається з липня 2013 року по жовтень 2015 року. На підставі наведеного ціна позову становить 8520,00 + 76,33 + 6 563,80 + 1041,40 = 16 201,53 грн., що складається з заборгованості за основним зобов'язанням, процентів за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ, витрат від інфляції та 3% процентів річних від простроченої суми. Крім того з винних дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях та хвилюванні за те, що він не міг повернути свої кошти. Моральну шкоду оцінює в 2 000,00 грн. Для отримання правової допомоги та захисту своїх інтересів і представництва його у суді, він змушений скористатися послугами юриста (адвоката) за послуги якого ним сплачено кошти в сумі 2 500,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу у розмірі 16 201,53 грн., з яких: 8 520,00 грн. - заборгованість за зобов'язанням; 76,33 грн. - проценти за користування коштами на рівні облікової ставки Національного банку України; 6563,80 грн. - втрати від інфляції; 1041,40 грн. - три проценти річних за користування грошовими коштами, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн., сплачений судовий збір за майнову шкоду у розмірі 487,20 грн. та сплачений судовий збір за моральну шкоду у розмірі 487,20 грн., за послуги юриста (адвоката) витрати у розмірі 2 500,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі договору, до відкритого судового засідання не зявилися, надали суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, розглянути справу у їх відсутності та винести по справі заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд, керуючись ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу у його відсутності та на підставі ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.218 ЦК України, оскарження договору займу здійснюється на підставі письмових доказів, відповідно ст.46 ЦПК України, письмовими доказами є розписки, листи, які мають значення при розгляді даного спору.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 у якості позики 8520,00 грн. 17.05.20013 року, а останній зобовязався повернуту зазначену суму у строк до 30.06.2013 року.

Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються договором зпозики, підписаним ОСОБА_2, за яким відповідач зобовязався повернути отримані грошові кошти в сумі 8520,00 грн.

Як вибачається з розписки, між сторонами була домовленість про повернення суми позики в строк до 30.06.2013 року.

Строки, обумовлені сторонами, сплинули, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Розрахунок процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування коштами в сумі 8 520 ,00 грн. за період з 17.05.2013 року по 30.06.2013 року розраховується за формулою сума процентів за користування коштами = сума боргу х процентна ставка /100% х кількість днів / 365 днів. З 23.03.2012 року облікова ставка НБУ становила 7,5%, відповідно до постанови НБУ від 21.03.2012 року №102. З 10.06.2013 року облікова ставка 7,0%, відповідно до постанови НБУ від 06.06.2013 року №209.

З 17.05.2013 року по 09.06.2013 року 24 дні, отже 8520,00х7,5/100х24/365=42,02, з 10.06.2013 року по 30.06.2013 року 21 день, отже 8520,00х7,0/100х21/365=34,31.

Сума процентів за користування коштами становить 42,02+34,31=76,33 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України, починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, у газеті «Урядовий кур'єр».

Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланнями на Державний комітет статистики України ці показники згідно з ст. ст. 19, 21, 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними.

Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 8 520,00 грн.

Період за який нараховуються інфляційні втрати прострочення починається з липня 2013 року по жовтень 2015 року.

Розрахунок індексу інфляції робиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу та віднімання суми заборгованості.

Індекси інфляції, що перемножуються: липень 2013 року 99,9, серпень 2013 року 99,3, вересень 2013 року 100,00, жовтень 2013 року 100,4, листопад 2013 року 100,2, грудень 2013 року 100,5, січень 2014 року 100,2, лютий 2014 року 100,6, березень 2014 року 102,2, квітень 2014 року 103,3, травень 2014 року 103,8,червень 2014 року 101,0, липень 2014 року 100,4, серпень 2014 року 100,8, вересень 2014 року 102,9, жовтень 2014 року 102,4, листопад 2014 року 101,9, грудень 2014 року 103,0, січень 2015 року 103,1, лютий 2015 року 105,3, березень 2015 року 110,8, квітень 2015 року 114,0, травень 2015 року 102,2, червень 2015 року 100,4, липень 2015 року 99,0, серпень 2015 року 99,2, вересень 2015 року 102,3 загалом 177,04, сума боргу 8520,00, сума боргу з урахуванням інфляції 15083,80, витрати від інфляції 6563,80.

Витрати інфляції позивача разом складають 6563,80 грн.

При розрахунку трьох процентів річних використовується формула - ?У = (s+?І) х Q х 3% / 365, де ?У - сума 3% річних, s -сума заборгованості 8520,00 грн.), ?І - інфляційні втрати 6563,80 грн., Q - кількість днів прострочення з 01.07.2013р. по 19.10.2015р. = 840. ?У = (8 520,00 + 6563,80) х 840 х 3% / 365 ?У = 1041,40 грн. - це три проценти річних.

Таким чином, суд стягує з боржника суму боргу у розмірі 8520,00 грн., суму інфляції за період прострочення з 17.05.2013 року по 09.06.2013 року 76,33 грн., витрати інфляції з липня 2013 року по жовтень 2015 року 6563,80 грн., три відсотки річних за прострочення за грошовим зобов'язанням з 01.07.2013р. по 19.10.2015р. 1041,40 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8520,00 + 76,33 + 6 563,80 + 1041,40 = 16 201,53 грн.

Розглядаючи питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд відмовляє в їх задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Наслідки порушення договору позики встановлені ст. 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди, не передбачають таких наслідків порушення договору позики і сам укладений між сторонами договір займу.

Втім, п.п. 2, 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 (з подальшими змінами), зазначено, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди, спричиненої невиконанням умов договору позики, не підлягають задоволенню, бо спірні правовідносини, що виникають з договірних зобов'язань, за умови відсутності посилань у договорі на відповідальність сторін за невиконання його умов у вигляді відшкодування моральної шкоди, не передбачають такого відшкодування.

Як вбачається з тексту розписки, посилання на відповідальність сторін за невиконання її умов у вигляді відшкодування моральної шкоди відсутні, а тому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позову в цій частині.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відносяться за п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу.

На підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України витратами на правову допомогу є витрати, пов'язанні з оплатою правової допомоги адвоката або іншого спеціаліста в галузі права, які надають послуги в порядку, встановленому законом відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України.

За ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

На підставі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» який визначає граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З урахуванням того, що розмір мінімальної заробітної плати встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» в розмірі 1376 грн., то розмір компенсації витрат на правову допомогу у вказаній справі не може перевищувати 551,20 грн. за 1 годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно довідки від 20.10.2015 року адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_3 гонорар в сумі 2500,00 грн. за надання юридичних послуг.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., що не суперечить вимогам вищевказаного Закону та підтверджується довідкою адвоката з розрахуванням годин.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в частині вимог майнового характеру в сумі 487,20грн. підлягають стягненню з відповідача. В частині відшкодування витрат по оплаті судового збору щодо позовних вимог немайнового характеру у сумі 487,20 грн. суд відмовляє, бо в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 79, 88, 174, 213, 224 ЦПК України, ст.ст. 218, 611, 536, 612, 625, 1046-1051 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 17.05.2013 року у розмірі 8520,00 грн., суму інфляції за період прострочки у розмірі 76,33 грн., витрати інфляції у розмірі 6563,80 грн., три відсотки річних у розмірі 1041,40 грн., судові витрати по сплаті судового збору в частині вимог майнового характеру у розмірі 487,20 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., а всього 19188,73 грн. (девятнадцять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 73 коп.).

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте прийнявшим його судом за письмовою заявою відповідачів на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Курбанова Н. М.