Справа №461/6059/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Радченка В.Є

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Босюка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 06 липня 2014 року близько 16 годин 40 хвилин на перехресті вул. Скельна - Ів. Франка у м.Львові з вини водія автомобіля марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_5 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_4. Вартість матеріального збитку заподіяного їй як власнику автомобіля становить 84426,31 гривень. 09.02.2015 року вона зверталася до відповідача про виплату страхового відшкодування, однак відповідач не провів виплати. ПрАТ «АСК «Скарбниця» у визначений строк розмір страхового відшкодування з нею не узгодили та відповідно виплати страхового відшкодування не провели. У зв'язку з цим просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на її користь 50 000 грн. страхового відшкодування, 1397,26 грн. пені, 69,86 грн. 3 % річних, 7 000 грн. інфляційних витрат та судових витрат в розмірі 584,67 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на надав аналогічні пояснення викладенні у позові. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що не встановлено ступені вини кожного з учасників ДТП і, відповідно, пропорційність розміру збитків, що підлягають відшкодуванню, а відтак і підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у відповідача немає.

Третя особа без самостійних вимог, ОСОБА_5 в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини своєї не явки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою Личаківського районного суду м.Львова від 08.12.2014 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 (позивачки) до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з висновком №3144 від 12 листопада 2014 року судової автотехнічної експертизи причиною настання даного ДТП, з технічної точки зору, є факт виїзду автомобіля «ЗАЗ-Деу-Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5 на зустрічну сторону проїзної частини вул. Ів. Франка.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована ПрАТ «АСК «Скарбниця», з вини останнього відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у зв'язку із чим у відповідача виник обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди позивачу.

Відповідно до положень п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 09 лютого 2015 року подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем кошти позивачу як потерпілому не виплачені, відповіді не надано.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Як вбачається із висновку №4888 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_4, належного позивачці, становить 84426,31.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що в полісі визначений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в сумі 50000 гривень. Проте, ПрАТ «АСК «Скарбниця» суму страхового відшкодування останній не сплатила.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Позивачка звернулася до відповідача 09.02.2015 року про виплату страхового відшкодування тобто зобов'язання по виплаті страхового відшкодування відповідачем повинно було бути виконане не пізніше 10.05.2015 року. З цього часу, права позивачки щодо отримання суми страхового відшкодування були порушеними.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За таких обставин, з відповідача також підлягає стягненню пеня в розмірі 1397,26 гривень за період з 10.05.2015 року по 26.05.2015 року (по день звернення до суду з позовом), тобто за 17 днів, виходячи з наступного розрахунку:

-розмір заборгованості 50000 грн.;

-облікова ставка НБУ в період з 04.03.2015 р. по 28.08.2015 р., тобто у вищезазначений період складала 30 %; відповідно подвійна ставка НБУ складала 60%;

50000 : 100% х 60% : 365 х 17 = 1397,26 гривень.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Судом встановлена безпідставність невиплати страхового відшкодування за період з 10.05.2015 року по 26.05.2015 року (по день звернення до суду з позовом), тобто за 17 днів. Тому суд також погоджується із доводами позивачки про необхідність стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 69,87 грн., виходячи з наступного розрахунку:

50000 : 100% х 3% : 365 х 17 = 69,87 гривень.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця.

Щодо методики нарахування суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справі окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (судова практика постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що період прострочення становить з 10.05.2015 року по 26.05.2015 року, тобто з моменту прострочення минуло менше місяця,- інфляційні витрати не підлягають нараховуванню, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку:

50000 + 1397,26 + 69,86 = 51467,12 : 1% = 514,67 гривень.

Керуючись ст. ст. 208, 209 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 несплачену суму страхового відшкодування сумі 50000 грн., пеню в сумі 1397,26 грн., 3 відсотки річних в сумі 69,86 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 514,67 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Радченко В.Є.