АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6061/14-ц 22-ц/774/2226/К/15
Справа № 210/6060/14ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2226/К/15 ОСОБА_1
Категорія 27(ІУ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.

секретар: Горбачевська І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_2 банк розвитку» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк розвитку» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 Розвитку" (надалі - ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що 27.12.2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ICKGMCUI.16777.001 з випуску та обслуговування кредитної картки, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 70704 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,80 % річних, та зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50 % від суми кредиту у день укладання кредитного договору. Термін користування кредитом до 20 листопада 2016 року.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, № ICKGMCUI.16777.005 від 21.11.2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором.

Взятих на себе зобов'язань відповідачі не виконують, у зв'язку з чим, станом на 02.10.2014 рік виникла заборгованість у розмірі 70 673,80 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 37 501, 23 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 18010, 59 грн., поточної заборгованості по процентам в сумі 548, 05 грн., простроченої заборгованості по процентам в сумі 4096, 37 грн., пені 8 827, 72, штрафу 1689, 84 грн.

У звязку з частковою сплатою заборгованості у ході розгляду справи, у відповідності до розрахунку заборгованості, станом на 20 квітня 2015 року загальна заборгованість відповідачів по кредитному договору становить 15 631, 42 грн. з яких: пеня 13 941, 58 грн., сума штрафу 1 689, 84 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 банк розвитку» задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, та ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року в розмірі 2000,00 (дві тисячі грн.).

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» понесені судові витрати в розмірі 332,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» понесені судові витрати в розмірі 332,51 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення суду не взято до уваги, що ОСОБА_2 виконав свої обов'язки згідно Кредитного договору № IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року у повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер № 3362 листопада 2011 року на суму 70704, 00грн. Обставини отримання кредиту не оспорюються відповідачами та визнані судом у судовому рішенні. Однак, ОСОБА_3 свої зобовязання, передбачені Кредитним договором, не виконав та з 14.05.2013р. припинив сплату процентів та кредиту, передбачені Кредитним договором, що підтверджується, розрахунком заборгованості за кредитним договором, та не оспорюються відповідачами .

Висновки суду щодо відмови у стягненні штрафу є помилковими та заснованими на невірному розумінні підстав стягнення штрафних санкцій.

У випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених п.п.4.2.7. позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1000,00 гривень за кожен факт порушення ( п.6.2.Кредитного договору). таким чином, штраф був нарахований Банком за звернення до суду та здійснення представництва Банку в суді, а пеня нараховувалась за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Неявка сторін по справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін, належним чином повідомлених, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 21 листопада 2011 року між ОСОБА_3 ПАТ ОСОБА_2 РОЗВИТКУ укладено Кредитний договір IKAPNAOG.16777.001 (а.с. 11-16).

Відповідно п.п 1.1-1.4 Кредитного договору, ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 у тимчасове платне користування грошові кошти, на умовах, визначених договором в сумі 70704,00грн. Відповідно п.1.1.2. Кредитного договору термін користування Кредитом до 20 листопада 2016 р.

Згідно з п.п. 1.1.3., 1.1.4 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 16,80 % процентів річних та зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50 % від суми кредиту у день укладання Кредитного договору (а.с. 11).

Відповідно до п. 4.2 договору,позичальник зобовязаний здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені Договором.

Згідно п.п. 6.3, 6.4 договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії ОСОБА_2 нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Банк має право нараховувати позичальнику штраф у розмірі 2,0% від суми кредиту, зазначеного в п.1.1.1. цього договору в разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.3, 4.2.5, 4.2.6, 4.2.8, 4.2.12 цього Договору за кожний факт порушення.

Банк виконав свої обов'язки згідно Кредитного договору № IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року у повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер № 33627 від 21 листопада 2011 року на суму 70704, 00грн. (а.с.27).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком і ОСОБА_3 укладено договір застави рухомого майна № ZХА019500.16777.002 від 21.11.2011 року.

Згідно з п. 35.4 договору застави відповідач ОСОБА_3 надав в заставу автомобіль ЗАЗ ТР69УО, чорного кольору, реєстраційний номер: АЕ7580ЕР, що належить на праві власності Заставодавцю та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 087851, виданого РП РЕР-2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17.11.2011 р..

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 21.11.2011р., згідно умов якого, ОСОБА_4 зобов'язалась відповідати перед Позивачем за виконання ОСОБА_3 зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором. (а.с.18).

Згідно п.4 Договору поруки, у випадку невиконання ОСОБА_3 будь - якого зобов'язання за кредитним договором, відповідачі відповідають перед Позивачем, як солідарні Боржники (а.с.18).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що у звязку з невиконанням умов кредитного договору, у відповідача ОСОБА_3 перед Банком утворилася заборгованість, яка станом на 02.10.2014 рік становила 70 673,80 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 37 501, 23 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 18010, 59 грн., поточної заборгованості по процентам в сумі 548, 05 грн., простроченої заборгованості по процентам в сумі 4096, 37 грн., пені 8 827, 72, штрафу 1689, 84 грн.

У звязку з частковою сплатою заборгованості у відповідності до розрахунку заборгованості, у період розгляду справи станом на 20 квітня 2015 року загальна заборгованість відповідачів по кредитному договору становить 15 631, 42 грн. з яких: пеня 13 941, 58 грн., сума штрафу 1 689, 84 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заявленої до стягнення неустойки не відповідає дійсним правовідносинам, що склались між сторонами у справі, позивач не надав суду жодних доказів, що розмір збитків внаслідок невиконання відповідачем кредитних зобов`язань на дату звернення до суду є більшим, ніж заявлена до стягнення неустойка у розмірі 13941,58 грн. Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення штрафу у розмірі 1689, 84 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання. Доказів порушення п. 4.2.3.- 4.2.8 та 4.2.12. кредитного договору, за що передбачене стягнення штрафу ОСОБА_2 не надав.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року № 6-1120цс15, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду з позовом, сума боргу станом на 02.10.2014 рік становила 70 673,80 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 37 501, 23 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 18010, 59 грн., поточної заборгованості по процентам в сумі 548, 05 грн., простроченої заборгованості по процентам в сумі 4096, 37 грн., пені 8 827, 72, штрафу 1689, 84 грн.

Положеннями ч.3 ст. 551 України передбачено можливість зменшення розміру неустойки тільки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, суд першої інстанції при зменшенні розміру неустойки, не врахував положення вищезазначеної норми закону, та не взяв до уваги, що розмір неустойки нарахованої Банком є значно меншим за розмір збитків. Факт погашення відповідачем ОСОБА_3 у ході розгляду справи заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам, заборгованості по комісії не може бути підставою для зменшення розміру неустойки, оскільки її розмір не перевищує розмір заборгованості, у звязку з чим, висновок суду щодо наявності правових підстав для зменшення пені, є помилковим.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених п.п.4.2.7. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1000,00 (тисяча) гривень за кожен факт порушення (а.с.15).

При порушені Позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку у судові органи, Позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 1% від суми позову (п. 6.5.Кредитного договору) (а.с.15).

Згідно п.п. 6.5., 6.7. Кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 100,00 грн. за кожний факт порушення + 1 (один) % від суми позову (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не надав доказів порушення відповідачами п.2.4.7. кредитного договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених п.п.4.2.7. позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1000,00 гривень за кожен факт порушення ( п.6.2.Кредитного договору) таким чином, штраф був нарахований Банком за звернення до суду та здійснення представництва Банку в суді, колегією суддів до уваги не береться, оскільки за розгляд справи у суді на користь позивача стягнуті судові витрати передбачені ст. 88 ЦПК України відповідно до п.4.2.7 договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу у сумі 1 689,84 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 2000 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України про задоволення цих позовних вимог та стягнення солідарно з ОСОБА_3, та ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» заборгованості по пені за кредитним договором №IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року в розмірі 13 941, 58 грн.В іншій частині рішення суду, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3, та ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» підлягає стягненню судовий збір в сумі 771,41 грн. по 332,51 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_2 банк розвитку» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03 серпня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» заборгованості за кредитним договором в сумі 2000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк розвитку» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення пені за кредитним договором задовольнити .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, та ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» заборгованість по пені за кредитним договором №IKAPNAOG.16777.001 від 21 листопада 2011 року в розмірі 13 941, 58 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3, та ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк розвитку» судовий збір в сумі 771,41 грн. по 332,51 грн., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7