АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Котули Л.Г.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позов про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не є позовом про стягнення аліментів, а тому відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України повинен пред′являтися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. На сьогоднішній день він, як відповідач у даній справі зареєстрований та проживає за місцем реєстрації у м. Запоріжжя, що підтверджується ксерокопією паспорту. Таким чином, дана справа підсудна Комунарському районному суду м. Запоріжжя.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції, керувався тим, що справа підсудна Деснянському районному суду м. Києва.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до частини 1 статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому закономпорядку місцем її проживанняабо за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 110 ЦПК України встановлені виключення із загального правила територіальної підсудності і відповідно до частини 1 вказаної норми позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, пред'явивши його у відповідності до частини 1 статті 110 ЦПК України за своїм місцем проживання у Деснянському районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, при пред'явленні позову позивач дотрималась правил альтернативної підсудності, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що справа підсудна Деснянському районному суду м. Києва та правомірно відкрив провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позов про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не є позовом про стягнення аліментів, а тому відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України повинен пред′являтися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача не ґрунтуються на вимогах закону. Так, згідно із Сімейним кодексом України обов′язок матері, батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та його виконання регулюється главою 15. Термін слова «аліменти» використовується як утримання дитини. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені ст. 185 СК України, яка міститься у гл. 15 СК України та поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків з утримання неповнолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: