Справа № 515/1232/15-ц
Провадження № 2/515/1654/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
30 липня 2015 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді Шевиріна А.О.,
за участю секретаря - Чумаченко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визначення часток у спільній сумісній власності, -
09 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_1, що належить позивачам та іхній матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло. В обгрунтування вимог позивачі зазначили, що не можуть оформити своє право на спадщину після смерті їхньої матері та співвласника квартири ОСОБА_3, оскільки частки співвласників у праві власності на вказану квартиру в правовстановлюючому документі не визначені.
Позивачі, належним чином поінформовані про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, також не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надіслав.
Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що що ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 11.01.1994року на праві сумісної власності належить квартира загальною площею 44кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Зі згаданого свідоцтва вбачається, що 11.01.1994року право власності на квартиру зареєстровано за всіма власниками в Татарбунарському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис в реєстровій книзі за №21-80.
З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського РУЮ в Одеській області 05.02.2015року, про що складено актовий запис №79 (а.с.4).
В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. з метою отримання свідоцтв про право на спадщину, що залишилася після смерті матері, однак отримали його відмову від 16 березня 2015 року з посиланням на те, що оформлення свідоцтв є неможливим з огляду на невизначеність часток майна померлої та позивачів у вказаній квартирі (а.с.14).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
За змістом статті 355 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Положеннями ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
З урахуванням зазначеного суд вважає, що оскільки квартира належала позивачам та їхній померлій матері на праві спільної сумісної власності, частки у співвласників на вказане майно є рівними та складають по 1/3 за кожним співвласником у цьому майні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60, 64, 88, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити.
Визначити, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру № 13 загальною площею 44кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є рівними, та їх розмір складає по 1/3 частини за кожним співвласником квартири.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: