Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ГулькаБ.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 10 травня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн до досягнення повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 4 серпня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн щомісячно, починаючи з 8 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням вимог ст. ст. 182, 184 СК України правильно визначили розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням мінливого доходу відповідача, стану здоров'я й матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів. При цьому суди врахували, що наявність у відповідача інших доходів позивачкою не доведено, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Разом з тим у разі зміни матеріального та сімейного стану сторін позивачка не позбавлена права на пред'явлення вимоги про зміну розміру стягнутих аліментів.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 4 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

Д.Д. Луспеник