Справа № 301/1194/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2015 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Матіко З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою, відповідачкою по справі ОСОБА_2. Не дивлячись на те, що позивачка все своє життя не ухилялась від своїх материнських обов'язків по утриманню дочки, постійно і регулярно допомагала їй як матеріально так і морально, а тепер коли вона є непрацездатною за віком і отримує вкрай мізерну пенсію, якої не вистачає навіть на ліки, не кажучи вже про харчування чи відвідування лікувальних закладів, відповідачка категорично не бажає допомагати їй матеріально. Тобто дочка відмовляється виконувати свої обов'язки щодо утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідачка ніде офіційно не працює, але періодично виїжджає на заробітки, просила суд стягувати кошти з ОСОБА_2 у свою користь аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, а подала заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути в їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, а подала заяву, якою позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з мотивів, наведених у запереченні, де вказала, що право на аліменти на утримання матері і обовязок їх сплачувати відрізняються від права на отримання додаткових витрат на матір, що викликані тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю та обовязку щодо їх сплати. Однак позивачка всі ці обставини звязала в єдине ціле і вимогу про стягнення аліментів обґрунтувала на нормах, що по суті регулюють не порядок стягнення аліментів на матір, а порядок стягнення додаткових витрат, якщо такі є. Звертаючись до суду із позовом мама жодним чином не довела, що отримуваної нею пенсії в розмірі 1059,34 гривень щомісячно їй недостатньо і вона потребує матеріальної допомоги. Сьогодні є люди, що і таку пенсію не отримують. У свою чергу ніхто в сімї немає такого щомісячного доходу, живучи тільки на випадкові заробітки. Позивачка має всі необхідні умови для проживання, не платить жодної копійки за комунальні послуги, все це платить вона. На даний час не працює й не має можливості сплачувати аліменти. Має на утриманні неповнолітню ОСОБА_3, яка навчається, стан здоровя дитини є незадовільним, має захворювання печінки із 2006 року - зміни печінки по типу інтоксикації, а також хворіє на псоріаз. Хвороби дитини потребують витрат на її лікування. Не зазначено в позові й стану здоровя відповідачки, який є незадовільним, що позбавляє можливості виїжджати на заробітки. Згідно даних медичної карточки № 51/077 хворіє на хронічний гастродуоденіт, снічний холецистит та диф. зоб 1 ст. Якщо мама хоч отримує пенсію, то вона не отримує і таких коштів, а треба і самій жити та ще й виховувати та утримувати дитину. Чоловік відповідачки є інвалідом 3 групи і також обмежений в можливостях щодо належного заробітку, його пенсія становить 949 гривень, що є стабільним і постійним доходом в сімї. Інших заробітків сімя немає, вони самі ледве живуть і мама вимагає ще й сплати аліментів на себе. Вважає її вимоги не тільки безпідставними, але і непорядними. Її дії та поведінка по даній справі повязані виключно із неприязним ставленням до дочки та чоловіка останньої.

Крім того із ними в одному будинку живе брат і син позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, працездатна особа, що немає власної сімї. Дані про брата зазначені в довідці про склад сімї, доданій позивачкою до позову, однак до свого сина позов мати не предявила, хоча, будучи працездатним і не маючи інших утриманців, не маючи своєї сімї, він, на відміну від неї, має всі можливості додатково допомагати матері, якщо вона потребує допомоги. Однак від неї вона таку просить, а від сина ні. І саме ця обставині показує, що позов поданий виключно на ґрунті неприязних відносин до неї, в тому числі припускає, що і із подачі брата.

Мама не є немічною особою, не є інвалідом, її стан здоровя є звичайним для її віку, вважає, що у неї немає законних підстав вимагати не тільки аліменти, але і якісь додаткові витрати.

Намагаючись довести ту обставину, що мати потребує додаткової матеріальної допомоги в додаток до пенсії, своїми діями поза даною справою вона показує, що в реальності вона має достатньо коштів.

Зокрема в провадженні Іршавського районного суду знаходиться інша цивільна справа за позовом матері, в якій бере участь її представник адвокат ОСОБА_5. В цій справі вона і судовий збір сплатила, маючи для цього кошти і найняла адвоката, робота якого, я думаю, коштує не одну мамину пенсію, а також погодилася на оплату вартості судово-психіатричної експертизи, яка також коштує немало. Будучи в тій справі мама не звернулась за безоплатною правовою допомогою, а знайшла кошти і для сплати судового збору і для оплати довготривалих адвокатських послуг і для проведення експертизи. Це її право, вона не забороняє їй користуватись своїми правами, однак вважає, що за вказаних обставин немає жодних підстав вважати, що вона потребує матеріальної допомоги. Особа, що потребує матеріальної допомоги, подібні справи не організовує, і подібні витрати на ведення судової справи, не робить. Вказані обставин підтверджує копією позовної заяви та ухвали суду про призначення експертизи від 03.06.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є матірю відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Сторони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з сином позивачки ОСОБА_4 та внучкою, дочкою відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується довідкою виконкому Кушницької сільської ради ( а. с. 3).

Згідно довідки ( а. с. 7) ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з 2001 року з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст. та дисциркуляторна енцефалопотія прогресуючий перебіг.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Однак обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам по собі факт непрацездатності позивачки не зумовлює виникнення у ОСОБА_2 обов'язку надання їй утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

У той же час, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку вона отримує в сумі 1059,34 гривень (а. с. 4-5) перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивака - 949 гривень.

Разом із тим у матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем значних витрат на лікування.

Враховуючи, що позивачка не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, зокрема потреби в отриманні матеріальної допомоги, обов'язок з доведеннях яких відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України лежить на останній, та необхідності отримання її саме від відповідачки за умови наявності інших повнолітніх дітей, то в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 202 СК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Золотар М. М.