Справа № 481/1790/14-ц
Провадж.№ 2/481/156/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

21.12.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення авансу та штрафу, -

В с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4, в обґрунтування якого вказала, що 12.09.2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 був укладений попередній договір за умовами якого останній зобов'язався укласти з нею договір про відчуження житлового будинку № 44, розташованого по вул. Цибулька в м. Новий Буг, Миколаївської області, що належить йому на праві приватної власності, в той час як вона повинна була сплатити йому 50000 грн. В якості завдатку 12.09.2013 року вона передала вказаному відповідачу грошові кошти в сумі 9 000 грн. + 1000 грн. (20.10.2013 року) і зобовязалася решту коштів передати відповідачу не пізніше 01.11.2014 року, на підтвердження чого остання надала письмову розписку. Однак до теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконав, договір про відчуження житлового будинку між ними не укладено. Останній відмовився продавати їй будинок за обумовлені 50000 грн., наголосивши, що у звязку з збільшенням курсу долара США, збільшилася вартість і будинку у гривневому еквіваленті, і зобовязав її звільнити займаний житловий будинок у разі несплати йому коштів за продаж цього будинку у більшому розмірі. За такого просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 10 000 грн., яку вважає авансом та у звязку з одностороннім порушенням відповідачем зобовязання - штраф у розмірі 10 000 грн.

За клопотанням позивача судом були залучені до участі у розгляді справи в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При судовому розгляді справи позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримали і просили суд стягнути з відповідачів зазначені вище суму авансу та штрафу. При цьому, ОСОБА_1 додатково пояснила, що перемовини з приводу продажу будинку вона вела безпосередньо з ОСОБА_5 і суму авансу за розпискою передавала саме їй.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його присутності. У судовому засіданні 15.06.2015 року він пояснив, що позов не визнає, просив його залишити без задоволення оскільки він особисто ніяких коштів не отримував від позивачки. Окрім того, він, як власник будинку, нікого, в тому числі й свою матір ОСОБА_5 не уповноважував вирішувати питання пов'язані із продажем майна.

Співвідповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, і заперечила проти задоволдення позову. Допитана в судовому засіданні 15.06.2015 року в якості свідка ОСОБА_5 пояснювала, що вона дійсно не домовлялась із відповідачем по справі про продаж будинку, він її не уповноважував на такі дії. Однак, зважаючи на те, що будинок № 44 по вул.Цибулько в м.Новий Буг було придбано саме за кошти її та чаловіка в якості подарунка синові - відповідачу по справі, вона важала, що саме вона є власником майна та може сама розпоряджатися даним будинком.

Співвідповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі і заперечив проти задоволдення позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7, при судовому розгляді справи позовні вимоги позивача не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що саме ОСОБА_5 згідно розписки отримувала аванс у сумі 10000 грн. за продаж житлового будинку № 44, розташованого по вул. Цибулька в м. Новий Буг, Миколаївської області, а не дійсний на той час власник цього будинку ОСОБА_4 При цьому наголосила, що домовленість між цими сторонами існувала з приводу продажу цього будинку за 6 тис. дол. США, і на час складання розписки про передачу частини грошей у розмірі 10 тис. грн., ця сума була конвертована у 500 дол. США. В подальшому, у звязку з здорощенням долара США, ОСОБА_4 попередив письмово позивачку про неохідність повернення решти суми коштів за будинок (5500 дол. США) у гривневому еквіваленті відповідно до поточного курсу цієї іноземної валюти, і наголосив, що у разі відмови позивачки сплачувати кошти за будинок саме на таких умовах, остання повинна звільнити переданий їй у користування будинок, а він поверне їй всю суму авансу. Позивачка на такі умови не пристала, тому відповідач ОСОБА_4 відмовився йти до нотаріуса для укладення договору відчуження їй зазначеного житлового будинку.

Вислухавши пояснення сторін і їх представників, опитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобовязання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобовязання .

З огляду на зазначене та положення ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобовязання.

Натомість згідно з ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необгрунтоване ухилення однієї зі сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою тільки для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (ч.2, ч.3 ст.635 ЦК України).

Крім того, ч.1 ст.635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена у письмовій формі.

Матеріали справи, пояснення сторін та свідка ОСОБА_8 вказують на те, що дійсно 12 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір, за яким вони зобов'язалися укласти договір про відчуження житлового будинку, розташованого по вул. Цибулько № 44 в м. Новий Буг, Миколаївської області, а позивачка ОСОБА_1 в рахунок належних платежів передала відповідачці ОСОБА_5 10000 грн. Укладений між сторонами попередній договір від 12.09.2013 року нотаріально не посвідчено.

Основний договір про відчуження житлового будинку укладений не був, тому згідно положень ст.570 ЦК України одержані відповідачкою ОСОБА_5 грошові кошти є не завдатком, а авансом, який підлягає поверненню у розмірі сплаченої суми 10000 грн.

Водночас, житловий будинок по вул. Цибулько № 44 в м. Новий Буг, на час складання вищезазначеного попереднього договору про продаж у майбутньому цього будинку, належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новобузького нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_9 -20.04.2010 року за р.№ 550. Однак ОСОБА_4, будучи повнолітньою і дієздатною особою, будь-яких, належним чином складених довіреностей на імя своєї матері ОСОБА_5 з приводу продажу належного йому будинку, чи ведення інших справ не надавав.

Пояснення сторін по справі та складені розписки про отримання авансу у розмірі 10 000 грн. від 12.09.2013 року (а.с. 4, 93) свідчать про те, що зазначені гроші отримав не власник будинку ОСОБА_4, а його мати ОСОБА_5, а тому вимоги про стягнення цих коштів з відповідача ОСОБА_4 є безпідставними.

Між тим, виходячи з специфіки цивільних правовідносин, які склались між сторонами з приводу саме не позики грошей, а продажу житлового будинку, відповідачка ОСОБА_5 не мала права отримувати вказані кошти в рахунок продажу житлового будинку, відтак грошові кошти у розмірі 10000 грн. остання набула безпідставно.

За встановлених обставин, при вирішенні питання про повернення вказаних грошових підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу правових норм цієї статті вбачається, що у разі якщо на виконання юридично не укладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, і кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Проте, позивачка по справі, будучи ознайомлена із своїми правами до суду із заявою про зміну підстави позову не зверталась. І позивачка, і її представник наполягали на стягненні із відповідавчів коштів саме в якості авансу, або ж завдатку.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі та законодавчі акти, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту порушеного права, що є наслідком залишення його позову про стягнення коштів (авансу, штрафу) без задоволення.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України, судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення авансу та штрафу залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особи які брали участь, але не були присутні при оголошенні рішення протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя: