02.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/7010/15-ц
Провадження 205/7010/15-ц
УХВАЛА

02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Федченко В.М.,

при секретарі Олексієнко О.В.

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3,-

ВстановиВ:

ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначає, що 17 січня 2014 року було відкрито виконавче провадження Ленінським ВДВС ДМУЮ на підставі виконавчого листа №755/4764/2013, який був виданий Дніпровським районним судом м. Києва. 01.07.2015 року державним виконавцем Єремєєвой О.О. на адресу ОСОБА_2 надіслана вимога державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, згідно якої державний виконавець, здійснює виконавчі дії відносно автотранспортного засобу Хьюндай Туксон 2007 року, держаний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, та не був заставою по спірному кредитному договору.

Не погодившись з діями державного виконавця заявник просить зупинити виконавче провадження ВП №41546725 від 17 січня 2014 року, згідно виконавчого листа №755/4764/2013 ц, що видав Дніпровський районний суд м. Києва. Зупинити проведення виконавчих дії стосовно автотранспортного засобу Хьюндай Туксон 2007 року, держаний номер НОМЕР_1.

Представник заявника в судове засідання зявився, скаргу підтримав та просив задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним в скарзі.

Державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 або представник Ленінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань від них до суду не надходило.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Державний виконавець та начальник Ленінського ВДВС в судове засідання не явилися за невідомих суду обставин і не повідомили суд про причини неявки або про визнання чи невизнання доводів скаржника.

Тому судом було прийняте рішення про розгляд скарги на дії державного виконавця за відсутності вище зазначених осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.6 ч. ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

Судом встановлено з матеріалів справи 17 січня 2014 року постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження ВП №41546725 на підставі виконавчого листа №755/4764/2013 ц, який був виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1 038 837, 65 грн. (а.с.4).

Вимогою державного виконавця від 01.09.2015 року за №41546725/7 ОСОБА_2 зобов'язано з'явитися 21.09.2015 року до Ленінського ВДВС ДМУЮ та надати для детального огляду, здійснення необхідних виконавчих дій автотранспортного засобу Хьюндай Туксон 2007 року, держаний номер НОМЕР_1. (а.с.5).

Також судом встановлено, що автомобіль Хьюндай Туксон 2007 року, держаний номер НОМЕР_1 не був заставою по кредитному договору.

Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зі змінами, внесеними Законом №629-VІІІ від 16.07.2015, - 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюти, за умови що: 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Крім того, п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається заборона на примусове стягнення також іншого майна, яке підлягає стягненню з позичальника при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

У відповідності до вимог ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених законодавством. Здійснювати необхідні дії для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника на рахунках, а у разі їх відсутності - на належне боржнику на праві приватної власності майно чи на його частку у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

За відсутності грошових коштів у боржника, державний виконавець мав підстави здійснити задоволення вимог стягувача шляхом звернення стягнення на майно вказаного боржника.

Відповідно до вимог ч.1 ст.50 зазначеного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Аналогічна за своїм змістом норма міститься у абз. 1 п.п. 5.1.1 Інструкції, якою передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч. І ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Примусове стягнення нерухомого та рухомого майна, яке виступає предметом іпотеки чи застави, можливе лише на підставі рішення суду. Примусити боржника здійснювати дії, спрямовані на відчуження предмету іпотеки чи застави, не вправі ніхто інший, ніж суд, про що ведеться мова в розясненнях Міністерства юстиції України.

Згідно ч.3 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень», - якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч.3 ст.29 вищезазначеного Закону, - якщо заперечення проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження надійшло від іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, може набути право власності на предмет забезпечувального обтяження лише в разі задоволення ним забезпеченої вимоги обтяжувача, який заперечує проти цього. Якщо відповідне заперечення надійшло від боржника, набуття обтяжувачем, який ініціює звернення стягнення, права власності на предмет забезпечувального обтяження можливе на підставі рішення суду.

Вказаним Законом також визначена і процедура передачі обтяжувачу права власності на предмет забезпечувального обтяження.

Перелічене свідчить про те, що виниклі правовідносини між сторонами виконавчого провадження повинні вирішуватися в судовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця і тому вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 6, 37,47, 50,52 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст.10, 11, 60, 210, 385-388, 394 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 - задовольнити.

Зупинити виконавче провадження ВП №41546725 від 17 січня 2014 року, згідно виконавчого листа №755/4764/2013 ц, що видав Дніпровський районний суд м. Києва. Зупинити проведення виконавчих дії стосовно автотранспортного засобу Хьюндай Туксон 2007 року, держаний номер НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії.

Суддя : В.М. Федченко