Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/3107/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/778/5689/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4 про припинення договору поруки,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 02.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 96 750 доларів США на строк до 02.10.2027 року зі сплатою 10,30 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 0, 02.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0/П.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 10,3 % річних. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць кредитування - застосовується розмір процентної ставки, діючий за договором в попередньому періоді.

Згідно п. 1.2 договору поруки процентна ставка за кредитним договором становить 10,3 % річних.

Натомість, як вбачається із довідки - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 04.03.2015 року за весь період користування кредитними коштами процентна ставка постійно змінювалась (підвищувалась): 02.11.2009 року - 20,6 %, 04.06.2014 року - 20,6 %, 04.08.2014 року - 20,6 %, 02.09.2014 року - 20,6 %, 02.10.2014 року - 20,6 %, 03.11.2014 року - 20,6 %, 02.12.2014 року - 20,6 %, 06.01.2015 року - 20,6 %, 02.02.2015 року - 20,6 %, 02.03.2015 року - 20,6 %.

ОСОБА_3 наголошує, що оскільки Банк без згоди позивача, який є поручителем за кредитним договором, постійно підвищував відсоткову ставку за кредитом (у два рази), порука в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України припинилась

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд визнати договір поруки № 0/П від 02.10.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та нею припиненим.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Банком в односторонньому порядку не було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором без згоди поручителя, що призвело до збільшення обсягу її відповідальності, тому порука не припинилася.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони відповідають обставинам справи та зроблені з дотриманням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким позичальник отримав кредит у сумі 96 750,00 доларів США (а.с. 4-13).

Факт отримання кредиту сторонами по справі не оспорюється.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02 жовтня 2006 року між Банком, ОСОБА_4 (позичальником) та ОСОБА_3 (поручителем) укладено договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору та за додатковими угодами, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п. 1.1. договору поруки) (а.с. 14-15).

Згідно п. 1.2. договору поруки поручителю добре відомі всі умови вищезазначеного кредитного договору.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених у кредитному договорі (п. 1.3. договору поруки)

Відповідальність кожного з поручителів і позичальника є солідарною (п. 1.4. договору поруки).

Згідно пункту 1.3.2 кредитного договору сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених п. 10.2. Договору.

Пунктом 10.2. кредитного договору сторони погодили, що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України протягом дії цього договору Банк відповідно до умов п. 1.3.1. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання певних обставин, в тому числі, порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором).

У разі порушення позичальником кредитної дисципліни Банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні Банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього пункту договору новим розміром процентної ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні Банку, зобов'язується надати на зазначену у договорі адресу Банку письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання Банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від позичальника, Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому розділом 12 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що Банком було виконано умови договору та направлено позичальнику повідомлення від 22 лютого 2008 року за № 164722 щодо запровадження з 12 березня 2008 року нової системи нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу, та продовження ОСОБА_4 користування кредитними коштами вважається вираженням позичальником згоди стосовно умов, викладених в даному повідомленні. А саме: Банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме, в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Відповідно зворотнього повідомлення поштових відправлень даний лист було отримано ОСОБА_4 11 березня 2008 року (а.с. 39-42).

Наявність заборгованості позичальника ОСОБА_4 за кредитом підтверджується розрахунком (а.с. 16-21) та визнається сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, підписанням договору поручитель підтвердила, що ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту та іншою інформацією, надання якої вимагає чинне законодавство України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_3 на те, що обсяг відповідальності поручителя збільшився, оскільки згідно п. 1.2. договору поруки поручителю відомі всі умови кредитного договору, в тому числі: відсоткова ставка за кредитним договором (яка може бути змінена відповідно до умов кредитного договору), тощо. А тому безпідставним є посилання позивача на те, що поручитель не надавав, а Банк не отримував згоди на зміну умов кредитного договору, адже така згода уже закріплена в договорі поруки.

Аналогічні положення викладені в п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено: відповідно до ч. 1. ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, поручителю було відомо, що за порушення позичальником кредитної дисципліни, зокрема, неналежного виконання умов кредитного договору, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. кредитного договору, тобто основне зобов'язання за договором не було змінено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи та є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок Банку судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 535,92 грн., понесених нею при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: