АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 664/3873/14ц Головуючий в І інстанції Заславець Н.В.
Провадження №22-ц/791/1277/15 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що за Договором №0 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк»), ОСОБА_5 отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 39562,00 дол. США зі сплатою 14,00% річних з терміном повернення не пізніше 12.06.2015 року згідно з графіком погашення кредиту.

09 жовтня 2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1, якою сторони погодили новий графік погашення кредиту.

З метою своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника ОСОБА_5 між банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки №240612 від 09.10.2009 року.

Посилаючись на те, що позичальник не виконував умови договору, виникла заборгованість станом на 18.09.2014 року в сумі 14602,02 дол.США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2014 року становить 196032,47 грн., з яких 12892,72 дол.США, , що еквівалентно 173085,08 грн. кредитна заборгованість; 1709,30 дол. США, що еквівалентно 22947,39 грн. заборгованість по процентам.

Сума заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом на 18.09.2014 року становить 837,05 дол.США, що еквівалентно 11237,41 грн., з яких: 735,41 дол. США, що еквівалентно 9872,89 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 101,64 дол. США, що еквівалентно 1364,52 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

Зазначену вище заборгованість банк просить стягнути солідарно з відповідачів в сумі 14602,02 дол. США, що еквівалентно 196032,47 грн. та 11237,41 грн. заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково. Судом вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №0 від 12.06.2008 року в сумі 15439,07 дол. США, що станом на 18.09.2014 року еквівалентно 207269,88 грн. та судові витрати в сумі 2072,70 грн., а всього стягнути 209342,58 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_6 Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги до ОСОБА_6 і стягнути з неї на користь банку солідарно з ОСОБА_5 14602,02 дол. США. Виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок про те, що визначення строку дії договору терміном суперечить положенням діючого законодавства, зокрема ст.. 252 ЦК України.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Оскільки за існуючими між сторонами договірними правовідносинами банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, які останній в передбачений договором строк не повернув, і не сплатив проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, рішення суду в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 в апеляційному порядку не оскаржено, а тому в цій частині рішення суду не переглядається.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_6 з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , заявлених до поручителя, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що порука припинилася, оскільки не було згоди поручителя на збільшення його відповідальності за додатковою угодою від 09.10.2009 р., а посилання в п. 2.1. договору поруки про повне прийняття поручителем можливих змін Основного договору є неконкретним. Окрім того, банком пропущено строк предявлення вимог до поручителя.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у такому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Частиною 4 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно Договору №0 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк»), ОСОБА_5 отримав кредит: грошові кошти в іноземній валюті в сумі 39562,00 дол. США зі сплатою 14,00% річних з терміном повернення не пізніше 12.06.2015 року.

09 жовтня 2009 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1, якою сторони погодили новий графік погашення кредиту.

З метою своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника ОСОБА_5 між банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки №240612 від 09.10.2009 року.

Згідно договору поруки №240612 від 09.10.2009 року поручитель ОСОБА_6 зобовязується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_7 усіх його зобовязань перед АКІБ «Укрсиббанк» (кредитором), що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 12 червня 2008 року (далі Основний договір), укладеного між кредитором та боржником, існуючих на теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Враховуючи, що п. 2.1. договору поруки укладеним між банком та відповідачем ОСОБА_6 передбачено, що у разі зміни умов Основного договору поручитель підписанням цього Договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін, Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. Отже висновки суду першої інстанції про припинення поруки в звязку з відсутністю погодження поручителем нового графіка погашення заборгованості помилкові.

Також суперечать вимогам закону висновки суду першої інстанції про пропущення строків предявлення вимог до поручителя на момент звернення банку до суду із позовом у жовтні 2014 року, з посиланням на те, що погашення заборгованості визначено періодичними щомісячними платежами, а позичальник припинив внесення таких платежів у вересні 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що в звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань позичальником, відповідно до п. 3.1.2 договору кредиту банком направлено вимогу від 07.08.2014 року про дострокове погашення заборгованості позичальником і поручителем (а.с.44-49).

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали з сорок першого календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги банку) про дострокове повернення кредиту.

Таким чином, банк направив до суду позов 30.09.2014 року, тобто в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що порука припинилася, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_6 є незаконним і підлягає скасуванню з ухваленням у вказаній частині нового рішення, яким позовні вимоги позивача до поручителя слід задовольнити частково з 30.03.2014 року з урахуванням розрахунку заборгованості в межах шестимісячного строку, що передує зверненню до суду із позовом та стягнути заборгованість в межах заявлених вимог станом на 18.09.2014 року: заборгованість за кредитом 12892,72 доларів США, з яких 8501,28 дол. США строкова заборгованість та 4391,44 дол. США прострочена заборгованість; розмір простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом 384,70 дол. США, а всього 13277,42 дол. США. Окрім того, стягнути пеню відповідно до вимог п. 4.1 кредитного договору в гривневому еквіваленті в сумі 8628,39 грн., в тому числі пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 588,77 дол. США, що еквівалентно 7501,50 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 83,94 дол. США, що еквівалентно 1126,89 грн.

Вимоги апелянта про виключення з мотивувальної частини обставин, якими суд обґрунтував своє рішення, задоволенню не підлягають, оскільки зазначені висновки визнані апеляційним судом помилковими та стосуються скасованої частини рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк»,- задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_6 і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитом та відсотками в сумі 13277,42 дол. США (тринадцять тисяч двісті сімдесят сім доларів сорок два центи) та пеню 8628,39 грн.(вісім тисяч шістсот двадцять вісім гривень тридцять девять копійок).

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: