У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси

від 09 серпня 2011 року та рішення апеляційного суду Одеської області

від 21 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_5, третя особа - Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю, знесення самовільно збудованої споруди; за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, про знесення самочинних прибудов; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 05 листопада 1993 року є власником Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_5 є власниками іншої Ѕ частини вказаного будинку.

У липні 2007 року відповідачі на земельній ділянці, що знаходиться в загальному користуванні, самовільно розпочали будівництво одноповерхового капітального будинку, комори, паркану і внаслідок будівництва у частині будинку позивачки стало темно, споруди закривають природне освітлення, затіняють світ для насадження.

ОСОБА_3 просила зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні її власністю, шляхом знесення самовільної одноповерхової капітальної споруди, житлового будинку, комори, паркану.

У грудні 2007 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що

ОСОБА_5 виконує будівельні роботи з будівництва об'єкта без оформлення проектної документації і просила зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_2 знести самочинно збудовані споруди.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому зазначав, що на час звернення сторін до суду співвласниками будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 як власник Ѕ частини, ОСОБА_5 - 1/6 частини, ОСОБА_2 - ј частини, ОСОБА_8 - 1/12 частини. Будинок за вказаною адресою розташовано на земельній ділянці площею 521 кв. м. Вздовж земельної ділянки приблизно з 1970 року розташований паркан, який фактично поділив земельну ділянку між співвласниками. У 2005 році родина ОСОБА_3 змістила існуючий паркан на частину земельної ділянки ОСОБА_2 на 35-40 см вздовж всієї довжини земельної ділянки.

ОСОБА_2 просив встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками вказаного домоволодіння з урахуванням порядку користування, який склався на період 1975-1980 роках.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня

2011 року позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено частково. Знесено самочинно збудовані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прибудову, визначену у технічній документації під літ. «А-4», житлову споруду визначену під літ. «Е», сарай літ. «Ж» та паркан

№ № «2-5» по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволені іншої частини позову Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2011 року у частині відмови у позові ОСОБА_2 скасовано, позов задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 521 кв. м по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_4 з частиною - Ѕ та ОСОБА_2 з частиною - Ѕ.

Виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 278 кв. м, у тому числі з залишками 17 кв. м за рахунок площі вулиці, що відображена у додатку № 2 висновку експертизи від 23 грудня 2013 року

№ 10258.

Межі земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_4 проходять наступним чином:

− фасадна межа зі сторони АДРЕСА_1 від місця примикання лівої бокової межі по прямій лінії по зовнішній межі фасадного огородження довжиною 9,89 м у місто примикання правої бокової межі;

− права бокова межа суміжна з ділянкою ОСОБА_2 по зовнішній межі огородження орієнтованого на АДРЕСА_1 довжиною 1,79 м і далі по осі огородження, відокремлюючого частини земельних ділянок співвласників домоволодіння на зовнішню стіну будинку літ. «А», довжиною 3,11 м;

− далі по осям міжквартирних перегородок, відокремлюючих квартири співвласників загальною довжиною 7,90 м;

− поворот направо по зовнішній грані стінки будинку літ. «А», орієнтованої на тильну межу довжиною 0,18 м;

− поворот наліво по осі існуючої розмежувальної огорожі довжиною 15,12 м в місце примикання тильної межі;

− зовнішня межа по осі розмежувальної огорожі довжиною 10,13 м у місце примикання лівої бокової межі;

− ліва бокова межа суміжна з ділянкою при будинку по АДРЕСА_2 по осі розмежувального паркану довжиною 27,74 м у вихідну точку опису в місто примикання фасадної межі.

Вхід на частину земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_4, прохід до забудов здійснюється через ворота, які вбудовані в огородження фасадної межі зі сторони АДРЕСА_1.

Виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 260 кв. м, що відображена в додатку № 3 висновку експертизи

від 23 грудня 2013 року № 10258.

Межі земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_2 проходять наступним чином:

− фасадна межа зі сторони АДРЕСА_1 від міста примикання лівої бокової межі по прямій лінії по зовнішній грані фасадного огородження довжиною 10,26 м, в місто примикання правої бокової межі;

− права бокова межа суміжна з ділянкою при будинку по АДРЕСА_3 по осі огородження відокремлюючого земельні ділянки загальною довжиною 26,26 м в місто примикання тильної межі;

− тильна межа по осі розмежування огородження довжиною 9,72 м в місто примикання лівої бокової межі;

− ліва бокова межа суміжна з частиною ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 по осі розмежувального паркану загальною довжиною 15,12 м на зовнішню стіну будинку літ «А» орієнтовану на тильну межу;

− далі по осям міжквартирних перегородок відділяючих квартири співвласників загальною довжиною 7,90 м;

− далі по осі розмежувального паркану довжиною 3,11 м у вихідну точку опису в місто примикання фасадної межі.

Вхід і проїзд на частину земельної ділянки, що виділяється

ОСОБА_2, а також прохід до забудов здійснюється через ворота, вбудовані в огородження фасадної межі зі сторони АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 та Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23 грудня 2013 року № 10258 для визначення розміру і меж земельних ділянок, що виділяються кожному співвласнику у користування. Позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради правильно задоволено судами частково відповідно до ст. 376 ЦК України, оскільки самочинне будівництво здійснено ОСОБА_2 без оформлення проектно-технічної документації та з порушенням протипожежних вимог,що підтверджено належними доказами у справі. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_2, який є правонаступником ОСОБА_5, третя особа - Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю, знесення самовільно збудованої споруди; за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, про знесення самочинних прибудов; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2011 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік