Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/1706/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.08.2015 року м.Виноградів

Виноградіський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 24.04.2010р., від якого народився один син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сторони час не проживають разом, відповідач ухиляється від утримання дитини і ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, свої доходи приховує, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі по 1.000,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття.

Відповідач, скориставшись своїм правом, подав 23.07.2015р. до суду зустрічну позовну заяву про розірвання шлюбу із позивачкою, яким мотивований тим, що між ними у виконкомі Малокопанської сільської ради був укладений шлюб 24.04.2010р. за актовим записом №1, від якого у них народився один син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Зустрічний позов мотивований тим, що вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейних відносин, спору про майно та місце проживання дитини не має, окрім спору щодо аліментів, які він визнає частково, в розмірі 500,00 грн., оскільки він н іде не працює, знаходиться під постійним наглядом лікарів з приводу важкого захворювання кишківника.

Позивачка в судове засідання не з»явилась, проте подала до суду 06.07.2015р. письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених в позові та просила такі задоволити, а слухання справи просила провести без її участі.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про що свідчать розписки про одержання ним судових повісток, причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення із-за таких підстав.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами був укладений повторно шлюб 24.04.2010р. у виконкомі Малокопанської сільської р ади за актовим записом №1, від якого у них народився один син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сторони час не проживають разом, відповідач ухиляється від утримання дитини і ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, свої доходи приховує, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі по 1.000,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач, скориставшись своїм правом, подав 23.07.2015р. до суду зустрічну позовну заяву про розірвання шлюбу із позивачкою.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

Ці вимоги закону узгоджуються та доповнюються нормами п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю» із наступними змінами встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім»ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з»ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов»язки подружжя.

Суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов»язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач за зустрічним позовом втратив почуття любові до відповідачки і категорично заперечує проти збереження їх сім»ї та наполягає на розлученні, а відтак суд не може покласти обов»язок збереження сім»ї сторін на позивача при наявності його категоричного запереченні цього.

Отже, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу- сторони фактично проживають окремо, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_1 і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права та інтереси неповнолітньої дочки, у зв"язку із чим даний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачка за первісним позовом просить суд також вирішити її вимоги і щодо стягнення з відповідача і аліменти на утримання сина в розмірі по 1.000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є молодий по віку, працездатний та здоровий, інших утриманців, окрім дочки, він не має, постійного місця роботи не має.

Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини то суд вважає за необхідне задоволити його частково, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи встановлено, що малолітній син сторін ОСОБА_2, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, грошей на її утримання не надає, додаткових витрат, пов»язаних із вихованням дитини, він не несе і добровільно кошти на її утриманні не надає. Разом з тим суд бере до уваги важкий стан здоров»я відповідача, який відповідно до Виписки №6746/548 хворіє кішкивником.

Згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати.

Відповідач, як встановлено у суді, на даний час не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні свого сина, в добровільному порядку надавати допомогу не бажає, інших утриманців, крім дочки, у нього не має. Відповідач, постійного місця роботи не має, а позивачка ніде не працює та не має стабільного заробітку.

Обґрунтовуючи свої вимоги у позові та у суді позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій сина, крім того витрати на його утримання збільшуються, а відтак вона просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 1.000,00 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття .

Суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей їх батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає позов в цій частині обґрунтований і який, підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі по 600,00 грн.

Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідачки аліменти, зважаючи на реальні потреби дитини.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2015р.» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2015р. для дітей віком до 6 років становить 1.032,00 грн.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлено, що у позивачки на утриманні та вихованні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

На підставі викладеного відповідно до вимог ст.ст.24,55,56,112,182,184 СК України та керуючись ст.ст.1,3,10,11,60,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд:

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН в матеріалах справи відсутній) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі по 600,00 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 09.06.2015р. до його повноліття, або зміни матеріального стану відповідача.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, укладений 24.04.2010р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у виконкомі Малокопанської сільської ради, Виноградівського району за актовим записом № 1- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі: 243,60 грн. судового збору, а ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнити.

Заочне рішення може бути переглянуте Виноградівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийОСОБА_5