Справа №487/7272/14-ц 25.08.2015 25.08.2015 25.08.2015
Провадження № 22-ц/784/2111/15 Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія: 43 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Темнікової В.І.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Богуславській О.М.

за участі позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

яка діє також в інтересах неповнолітньої

ОСОБА_4,

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року за позовом ОСОБА_3, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визначення порядку користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

21 липня 2014 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визначення порядку користування житловим приміщенням.

Позивачка зазначала, що 15 березня 2013 року помер її чоловік ОСОБА_8 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 13/160 часток домоволодіння, розташованого по вул. Скороходова, 166 у м. Миколаєві. Спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_8 стали діти останнього від першого шлюбу (відповідачі по справі), вона як дружина покійного та їх неповнолітня дочка ОСОБА_4

28 січня 2014 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори спадкоємцям було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 13/160 часток спірного домоволодіння по ? частині кожному.

Проте, відповідачі зайняли все домоволодіння та перешкоджають позивачу та її дочці користуватися належним їм майном та проживати в ньому.

Посилаючись на вищезазначене позивачка просила визначити порядок користування житловим будинком літ. Р, виділити в особисте користування їй та ОСОБА_4 житлову кімнату літ. 5-4, площею 11,3 кв. м., а відповідачам - житлову кімнату літ. 5-3, площею 16,1 кв. м. Залишити в спільному користуванні коридор літ. 5-1, площею 4,5 кв. м.; коридор літ. 5-2, площею 6,3 кв. м.; коридор літ. 5-5, площею 1,3 кв. м.; кухню літ. 5-6, площею 8,5 кв. м.; ванну літ. 5-7, площею 2,7 кв. м. та коридор літ І, площею 3,4 кв. м.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. На думку апелянтів, рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 15 березня 2013 р. помер ОСОБА_8

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 13/160 частки в праві приватної спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Скороходова, 166 в м. Миколаєві.

Спадщину прийняли спадкоємці за законом першої черги: дружина спадкодавця ОСОБА_3, їх неповнолітня дочка ОСОБА_4 та діти спадкодавця від іншого шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7

28 січня 2014 р. державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ? спадкового майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво, складається з 13/160 частки в праві приватної спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Скороходова, 166 в м. Миколаєві і належало спадкодавцеві на підставі: 13/200 частки на підставі свідоцтва про право власності, виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 21 жовтня 1999 р., та 13/800 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 21 жовтня 1999 р.

Це домоволодіння складається з трьох житлових будинків: глинобитного житлового будинку, позначеного на плані літерою А, житлового камяного будинку, позначеного на плані літерою Е, житлового камяного будинку, позначеного на плані літерою Р, до яких примикають господарчі та побутові будівлі та споруди: сарай літ. Б, голубятня літ. Б-ІІ, погріб літ. Впд, гараж літ. З, сарай літ. О, сарай літ. И, душ літ. С, вбиральня літ. Т, вбиральня літ. У2, вбиральня літ. Ч, вбиральня літ. Ш, сарай літ. Я, огорожі 2, 7, 8, споруди І, ІІ, ІІІ, 6.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.

Між відповідачем ОСОБА_5, яка зареєстрована та постійно проживає у спірному домоволодінні, та позивачами існує спір стосовно спільного майна, у звязку з чим було подано даний позов.

Відмовляючи в позові, суд вважав, що запропонований позивачем варіант визначення порядку користування жилими приміщеннями суперечить положенням ст.ст. 50, 63 ЖК України, а тому є неприйнятним, а також зазначив, що фактично позовні вимоги направлені на отримання грошової компенсації за належну позивачам частку у спадковому майні.

Однак, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно (ч. 1 ст. 356 ЦК України), а не на конкретно визначену частку у майні. Спільна часткова власність характеризується множинністю субєктів і єдністю обєкта. Відповідно, кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна, це майно належить усім співвласникам одночасно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 04 жовтня 1991 року з наступними № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

Виходячи з наведених положень закону та розяснень Верховного Суду України питання про визначення порядку користування домоволодінням, яке є спільною частковою власністю, може проводитись лише за участі усіх співвласників та у разі доведення неможливості виділу позивачам в натурі частки цього домоволодіння.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_3, яка діяла також в інтересих неповнолітньої дочки, вказувала, що спадковим майном є саме житловий будинок під літерою Р та просила визначити порядок користування саме цим обєктом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі як спадкоємці ОСОБА_8 мають право власності лише на 13/160 частин домоволодіння № 166 по вул. Скороходова в м. Миколаєві.

В матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази того, що між усіма співвласниками домоволодіння по вул. Скороходова, 166 в м. Миколаєві у визначений законом спосіб (шляхом укладання нотаріально посвідченого договору або вирішення спору в суді) було проведено поділ в натурі домоволодіння, за яким ОСОБА_8 або його спадкоємцям було виділено в натурі саме житловий будинок під літерою Р.

Більш того, в свідоцтвах про право на спадщину за законом, виданим позивачам, зазначено лише про право спадкодавця на частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння в цілому без визначення цієї частки в натурі (тобто окремих приміщень та споруд).

Інші учасники спільної часткової власності на вказане домоволодіння до участі у справі не притягувались, тоді як вирішення даного спору про визначення порядку користування жилими приміщеннями між сторонами може суттєво вплинути на їх права та обовязки.

В порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не розяснив позивачам положення ст. 33 ЦПК України щодо притягнення до участі у справі в якості співвідповідачів усіх співвласників домоволодіння по вул. Скороходова, 166 в м. Миколаєві та наслідки не вчинення таких дій.

Апеляційній суд в силу вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, і тому позбавлений повноважень із залучення до участі у справі нових учасників.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову, оскільки розгляд справи щодо долі спільної часткової власності є неприпустимим без участі усіх співвласників, тобто з інших ніж вважав суд першої інстанції підстав.

За такого рішення суду в силу п. 4 ч. 1, ч. 3 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові з інших підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом обставин спору та неправильності висновків суду не можна взяти до уваги, оскільки розгляд даного спору є неможливим через незалучення до участі усіх співвласників домоволодіння.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визначення порядку користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: