У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 31 березня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») укладений кредитний договір № 200019515, відповідно до умов якого остання на умовах кредитного продукту «Кредит готівкою 3,49» отримала грошові кошти у розмірі 14 832 грн 49 коп. строком до 31 березня 2017 року зі сплатою 0,01 % річних з щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,49 %, комісії за видачу кредиту у розмірі 1,5 %.

Посилаючись на те, що кредитний договір не відповідає чинному законодавству та укладений з використанням нечесної підприємницької практики, просила визнати його недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 28 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позову задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову відповідно до вимог ст. ст. 327, 638 ЦУ України, оскільки оспорюваний позивачем кредитний договір укладений з дотриманням вимог діючого законодавства, сторони були вільними в його укладенні, погодили всі істотні його умови.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік