АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5766/15 Справа № 2-1023/11 Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т.О. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкнського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

23 липня 2009 року до Бабушкнського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Бабушкнського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 3 927 058 грн. 97 коп., понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.00 коп., а всього 3 928 788 грн. 97 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішенням Бабушкнського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк».

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.12.2007 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_2 були надані грошові кошти у розмірі 375 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту у національній валюті 1 893 750 грн. зі строком користування по 16.12.2022 р., та сплатою 12,90 % річних за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту виконала не в повному обсязі, у зв'язку з чим має заборгованість по договору про надання споживчого кредиту, в зв'язку з чим на її адресу направлялися письмові вимоги про необхідність погашення заборгованості, які залишилися без виконання.

Станом на 04.02.2011 р. заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складає суму 3 927 058 грн. 97коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором: заборгованість за сумою кредиту - 360 083 доларі США, що в еквіваленті складає 2 860 391 грн. 33 коп.; заборгованості за процентами по користуванню кредитом 113 754,17 доларів США, що в еквіваленті складає 903 629 грн.09 коп.; пені - 163 038 грн. 64 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 17.12.2007 р. був укладений договір поруки № 0/П/1. згідно з яким ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем по зобов'язанням ОСОБА_2 у повному обсязі.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,що відповідачами порушені зобов'язання стосовно кредитного договору і відповідно до розрахунку наданого позивачем та провіреного в судовому засіданні, з відповідачів на користь позивача правомірно стягнув солідарно суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 927 058 грн. 97 коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором: заборгованість за сумою кредиту - 360 083 доларів США, що в еквіваленті складає 2 860 391 грн. 33 коп.; заборгованості за процентами по користуванню кредитом - 113 754,17 доларів США, що в еквіваленті складає 903 629 грн.09 коп.; пені - 163 038 грн. 64 коп.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкнського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича