Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 408/269/15-ц
Провадження № 22ц/782/410/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Назарової М.В.,

суддів Заіки В.В., Романченка В.О.,

при секретарі: Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 04 лютого 2015 року звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? усіх видів заробітку (доходу) батька дитини - ОСОБА_2, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення, вважаючи що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю відповідає.

Судом першої інстанції було встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2008 рок /а.с. 2/, від якого мають малолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 3/. Батьком дитини записаний відповідач.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог з нормативної точки зору та їх доведеності в суді належними доказами.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду, оскільки вони повністю відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права і процесуального права. Всі докази, надані сторонами, були досліджені і оцінені в їх сукупності відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів - є одним із способів виконання батьками обов'язку щодо утримання дитини, передбаченим ст. 181 СК України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд першої інстанції виконав вимоги закону, врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, судом взято до уваги, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначена судом частка доходу відповідача, яка підлягає утриманню з його заробітку (доходу) у вигляді аліментів, повинна забезпечити дитині належний рівень фізичного, духовного та морального розвитку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що апелянт має на вихованні та утриманні ще одну дитину від попереднього шлюбу, яка проживає разом із ним неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок чого при розгляді справи було порушено його права, не спростовує правильних висновків суду, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, а сама по собі наявність дитини, батьком якого він записаний, не свідчить про знаходження вказаної дитини на утриманні у відповідача і що оскаржуване рішення якимось чином порушує права цієї дитини.

До того ж, утримання неповнолітніх дітей є обовязком, а не правом батьків, тому не є слушним вимога відповідача про відмову у задоволенні позову, і він не позбавлений права відповідно до вимог ст. 192 СК України питання про зміну розмірів аліментів згідно діючого сімейного законодавства.

Щодо порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення, то судова колегія зауважує наступне. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвати заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких умов, коли матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд першої інстанції був позбавлений можливості розгляду справи у такому порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: