Справа № 361/5325/15 Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 22-ц/780/4737/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 26.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Мельника Я.С., Олійника В.І.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « Дарол» на ухвалу /Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року у справі за скаргою Товариств з обмеженою відповідальністю « Дарол» на неправомірні дії начальника Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Арутюняна С.Р. ( скасування постанови від

19 червня 2015 року)

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У червні 2015 року до суду надійшла скарга ТОВ «Дарол».

В обґрунтування скарги зазначено, що 10 лютого 2015 року на підставі виконавчого листа від 14 січня 2015 року № 361/5325/14-ц, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Дячок С.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за №40461331.

ТОВ « Дарол» 13 березня 2015 року повідомило державного виконавця, шляхом подачі через канцелярію письмових пояснень та відповідних доказів (правовстановлюючих документів) про те, що виконавче провадження має виконуватися виключно за місцем знаходження постійно діючого органу або майна боржника, тобто у Чернігівській області, а не в Київській області.

З моменту отримання таких пояснень державному виконавцю достовірно стало відомо, що боржник з 01 жовтня 2012 року юридично, а відповідно і фактично знаходиться виключно за адресою: вул. Комсомольська, 100-Б. смт. Козелець Козелецький район Чернігівська область, крім цього, за вказаною адресою знаходиться й постійно діючий орган та основні засоби товариства, однак до цього часу виконавче провадження не закрите та не направлене за територіальністю.

Директор ТОВ «Дарол» , 23 червня 2015 року ,під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 46461331, виявив наявність постанови державного виконавця від 29 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження, а також постанову начальника відділу від 19 червня 2015року у цьому ж провадженні про скасування постанови державного виконавця від 29 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження для проведення послідуючих виконавчих дій, ці постанови на адресу ТОВ «Дарол» не надходили.

Постанова від 19 червня 2015 року начальника відділу ДВС про скасування постанови від 29 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження, обґрунтована лише тим, що державний виконавець при закритті виконавчого провадження не перевірив наявність майна за місцем знаходження боржника за адресою, що вказана у виконавчому документі: вул. Богунська, 26, м. Бровари Київська область.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова начальника відділу від 19 червня 2015 року про скасування постанови державного виконавця від 29 квітня 2015 року у виконавчому провадженні № 46461331 є цілком незаконною з огляду на те, що в матеріалах справи знаходиться достатньо доказів про відсутність рухомого та нерухомого майна боржника.

З огляду на викладене, скаржник просив визнати дії начальника відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо винесення постанови від 19 червня 2015року у виконавчому провадженні

№ 46461331 - неправомірними та скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби від 19 червня 2015 року у виконавчому провадженні № 46461331.

Ухвалою Броварсмького міськрайонного суду Київської області від

15 липня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою , ТОВ « Дарол» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу , посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення ,державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом У11 « Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України .

Відповідно до ст. 383 ЦПК України та роз"яснень Верховного Суду України скарги учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, на рішення , дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до ЦПК України 2004 року , подаються до загального суду першої інстанції і розглядаються за правилами розділу ЦПК цього Кодексу.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свобод.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників . Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України , суд за результатами розгляду скарги постановляє ухвалу - у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 25 Закону України „ Про виконавче провадження „ державний виконавець зобов"язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред"явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред"явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Як видно з матеріалів справи , постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Дячок С.В. від 10 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження за №40461331 про примусове виконання виконавчого листа від 14 січня 2015 року

№ 361/5325/14-ц, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області. ( а.с. 30-32)

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на підставі запиту державного виконавця від 10 лютого 2015 року № В-18/3297 з центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Бровари та Броварського району надійшла відповідь, що за боржником автотранспортні засоби не значаться. Також згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 10 лютого 2015 року за боржником будь-яке майно не значиться.( а.с.8, 9-11,34-35)

До відділу ДВС Броварського МРУЮ 11 березня 2015 року надійшли письмові пояснення директора ТОВ «Дарол», де зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки виконавчий документ подано не за місцезнаходженням постійно діючого органу юридичної особи або майна боржника

( а.с. 36-37).

До вище вказаних пояснень додано: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «Дарол», де зазначено місцезнаходження юридичної особи: Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Комсомольська, 100-Б; Договір оренди №5/1 від 15 січня 2014 року, згідно якого ФОП ОСОБА_4 передала в строкове платне користування ТОВ «Дарол» 290 кв.м. нежитлової будівлі для технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться за адресою: м. Бровари, вул. Богунська, 26, та статут ТОВ «Дарол».( а.с.38-47)

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_5А 29 квітня 2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою начальника відділу ДВС Броварського МРУЮ Арутюняна С.Р. у виконавчому провадженні №46461331 від 19 червня 2015 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 квітня 2015 року. У постанові зазначено, що при перевірці виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем при закритті виконавчого провадження не перевірено наявність майна за місцем знаходження боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: м. Бровари, вул. Богунська, 26.

Згідно частини 2 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавчу службу» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Частиною 5 ст.20 цього ж Закону визначено, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Згідно з Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року визначено, що державний виконавець організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Пунктом 3.16. зазначеної Інструкції передбачено, що у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії (якщо стягнення проведено частково, зазначається про фактично стягнену суму коштів), якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника.

За змістом ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено , що з часу відкриття виконавчого провадження №46461331, тобто з 10 лютого 2015 року державним виконавцем, у провадженні якого перебувало дане виконавче провадження, так і не перевірено наявність чи відсутність майна боржника за адресою, вказаною у виконавчому провадженні, а саме: м. Бровари, вул. Богунська, буд. 26, навіть після того, як стороною боржника надано договір оренди нерухомого майна за вказаною адресою. При цьому суд вірно зазначив , що право вибору місця виконання судового рішення належить саме стягувачу, а в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що за адресою, вказаною у виконавчому документі відсутнє майно боржника.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи , стягувачем у виконавчому провадженні є ОСОБА_6 який є учасником виконавчого провадження , і вирішення питання про скасування постанови безпосередньо стосується його інтересів , однак до участі у справі він не залучений.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції , якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення, та передає питання на новий розгляд.

Відповідно до п..п. 4, 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» правила частини третьої статті 209 ЦПК застосовуються лише у виняткових випадках, коли внаслідок складності справи складання повного рішення потребує багато часу та може бути відкладено на строк не більше ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду справи. В іншому разі суд має ухвалити повне рішення і проголосити його негайно після закінчення судового розгляду. Якщо складання повного рішення відкладається, його вступна і резолютивна частини викладаються у письмовому вигляді, підписуються всім складом суду, відразу проголошуються; цей процесуальний документ приєднується до справи і суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішення суду, що має бути зафіксовано в журналі судового засідання.

Відкладення проголошення вступної і резолютивної частин рішення після закінчення розгляду справи не допускається.

Суди повинні суворо дотримуватися визначеного строку складання повного рішення.

15. Рішення суду ухвалюється, оформлюється письмово і підписується в нарадчій кімнаті суддею, а в разі колегіального розгляду - суддями, які розглядали справу; воно може бути написаним від руки, виконаним машинописним способом чи набране на комп'ютері в одному примірнику. Рішення суду проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, установлених ЦПК.

Вимоги статей 209, 215 та 218 ЦПК щодо порядку ухвалення рішення суду, його змісту, а також проголошення рішення суду як єдиної процесуальної форми вирішення справи є обов'язковими для позовного та окремого провадження.

Датою ухвалення рішення у справі є день його проголошення.

16. Згідно з положеннями статті 196 ЦПК суди повинні суворо дотримуватися таємниці нарадчої кімнати. Під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Вихід судді з нарадчої кімнати до проголошення судового рішення може мати місце під час перерви для відпочинку (протягом робочого часу та після його закінчення). Тому, наприклад, вихід до нарадчої кімнати у п'ятницю та проголошення рішення в понеділок є порушенням її таємниці. При цьому обмін суддею думками з ким-небудь із приводу судового рішення, що ухвалюється, не допускається.

Порушення правил про таємницю нарадчої кімнати є порушенням норм процесуального права і може бути підставою для скасування рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, зокрема в разі доведення факту спілкування судді поза межами нарадчої кімнати з учасником процесу чи іншими особами з приводу справи, що розглядається (частина третя статті 309 ЦПК, частина друга статті 338 ЦПК) .

В усякому разі, як би рішення не іменувалися, суть полягає в тому, що, згідно із ч. 3 ст. 209 ЦПК України, у виняткових випадках, залежно від складності справи, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше, як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частини суд повинен проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. Проголошені вступна і резолютивна частини рішення мають бути підписані всім складом суду і приєднані до справи.

Як видно з матеріалів справи , журналу судового засіданні від 14 липня 2015 року ( а.с. 76) , судове засідання розпочалося 14 липня 2015 року в 16.20, і в цей же день суд видалився до нарадчої кімнати , натомість відповідно до журналу судового засідання ( а.с. 77) , суд проголосив вступну та резолютивну частину ухвали 15 липня 2015 року ( а.с. 78), що є порушенням ст..сит. 196, 209 ЦПК , відповідно до якої суд мав проголосити вступну та резолютивну частину негайно в тому судовому засіданні , в якому закінчився розгляд справи .

За таких обставин , ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Оскільки суд при поставленні ухвали не з"ясував обставин ,що мають значення для вирішення спору, не залучив до участі у справі всіх осіб, , інтересів яких безпосередньо стосується спірне питання, ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою , вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки встановлені порушення процесуального права перешкоджають суду апеляційної інстанції дослідити нові докази, чи обставини які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи слід врахувати наведене , більш повно з"ясувати обставини справи, права та обов"язки сторін та вирішити спір відповідно до вимог закону

Керуючись ст. ст.. 303, 307, 312, 313-315 ,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Дарол» - задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року - скасувати , питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді