Справа № 373/2319/15-ц
У Х В А Л А

29 грудня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.,

при секретарі Домантович О.П.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігтур» про визнання рішення незаконним, визнання договору оренди недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Бігтур» від 24.02.2009 року № 111-28/2-У незаконним.

Визнати договір оренди земельної ділянки від 06.04.2009 року, що укладений між Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області та ТОВ «Бігтур» недійсним.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 06.04.2009 року укладеного між Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області та ТОВ «Бігтур».

Зобовязати ТОВ «Бігтур» повернути земельну ділянку площею 0,773 га, що розташована по вулиці Б.Хмельницького, 101 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області до земель Переяслав-Хмельницької міської ради у стані, придатному для використання за цільовим призначенням.

Окрім того, в порядку забезпечення позову позивач просить заборонити ТОВ «Бігтур» та будь-яким іншим особам використовувати земельну ділянку площею 0, 7773 га, яка знаходиться за адресою: вул. Б.Хмельницького, 101, м. Переяслав-Хмельницький, у тому числі здійснювати будь-які підготовчі та будівельні роботи, встановлювати огорожу; заборонити Департаменту містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області узгоджувати та видавати будь-які дозвільні документи, в тому числі умови, витяги, плани, паспорти, дозволи, погодження, декларації, що пов'язані із будівництвом на земельній ділянці площею 0, 7773 га, яка знаходиться за адресою: вул. Б.Хмельницького, 101 м. Переяслав-Хмельницький.

В ході попереднього судового засідання, представник позивача ОСОБА_2 заяву підтримав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вимоги вказаної норми закону позивачем не дотримані.

Однак, застосування наслідків визначених ч. 8 ст. 153 ЦПК України в даному випадку неможливе, оскільки ні позивач, ні його представник не подали до суду заяву про забезпечення позову, а вона зазначена в позовній заяві, як позовна вимога, і в ході попереднього судового засідання не змінена.

Представник відповідача Переяслав-Хмельницької міської ради та представник відповідача ТОВ «Бігтур» у своїх письмових запереченнях проти позову та заяви про забезпечення позову зазначили про безпідставність такої вимоги, оскільки позивачем не зазначено жодної причини, у звязку з якою необхідно забезпечити позов та не додано жодного доказу її обґрунтування. Письмові заперечення представники відповідачів підтримали в ході попереднього судового засідання.

Розглянувши по суті таку заяву про забезпечення позову, суд прийшов до висновку про неможливість її задоволення з таких підстав.

Згідно розяснень, що викладені в абзаці 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім цього норми вищевказаної постанови вказують на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, позивачем та його представником не тільки не дотримана форма заяви про забезпечення позову, а і не надано суду жодного належного та допустимого доказу, що невжиття забезпечення позову про які просить позивач можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ст. 151 ЦПК України заявником не надано всіх необхідних відомостей, потрібних для вирішення питання про забезпечення позову.

Також належних та допустимих доказів того, що вжиття заходів забезпечення позову не порушить права інших осіб, а невжиття, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ні позивачем, ні його представником не надано.

Відповідно до пункту 7 частини 6 статті 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення вимоги про забезпечення позову в попередньому судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст.ст. 151, 153, 293 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігтур» про визнання рішення незаконним, визнання договору оренди недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди землі та зобовязання вчинити дії, відмовити.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Розяснити позивачу (його представнику) зміст частини 2 статті 293 ЦПК України, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.І.Рева