26 серпня 2015 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гончарова В.М., при секретарі судового засідання Галигіній Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення депозиту та нарахованих процентів,-
Позов обґрунтовує наступним.
На виконання вимог п.п.5.1, 5.2 (Порядок повернення вкладу...) Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які є невід'ємною частиною вищезазначеного Договору-заяви та п.п. 3, 6 цього ж Договору-заяви, позивач завчасно, а саме 21.07.2015 року відповідною заявою повідомив відповідача про вимогу повернути депозит після спливу терміну його користування відповідачем, готівкою разом із нарахованими по вкладу процентами.
Відповідач після спливу строку користування вкладом, його позивачу не повернув, тим самими порушивши його законні права та інтереси, що є підставою для звернення до суду.
Позивач в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про дату час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечення на позов не надав.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.6 договору, п.5.2 Основних умов, які є невідємною частиною договору, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, вкладник, у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти строкового вкладу, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу.
21.07.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення йому строкового вкладу разом з нарахованими процентами, що підтверджується вимогою позивача від 21.07.2015 року, яка була отримана відповідачем 21.07.2015 року за №2565, про що свідчить штамп на вимозі.
На час звернення до суду, строковий банківський вклад відповідачем позивачу не повернутий.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.ч.1, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, що визначено ч.1 ст. 1212 ЦК України.
Згідно ст.ст.1058 ч.1, 1059 ч.1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору.
Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за договором строкового банківського вкладу виконав повністю, надавши відповідачу грошові кошти та заяву про повернення строкового банківського вкладу у визначений договором строк.
Суд не бере до уваги вимоги постанови Національного Банку України від 03.03.2015 №160 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», адже, вона є підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, суд визнає нікчемною умовою договору строкового банківського вкладу п.7.4 Основних умов, в частині віднесення відповідачем до обставин непереборної сили, які звільняють сторони від відповідальності за невиконання або не належне виконання своїх зобовязань за договором, вступ у дію законодавчих актів, урядових і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання сторонами своїх зобовязань за договором, з наступних підстав. Законодавче визначення обставин непереборної сили (форс-мажор) надане ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якої визначені вище нормативно-правові акти не є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).
На підставі зазначених правових норм, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу нараховані проценти у день закінчення строку розміщення строковго вкладу 28.07.2015 року, відповідно до п.3 договору-заяви, а кошти строкового вкладу наступного дня після закінчення строку розміщення строкового вкладу, що визначено главою 5 Основних умов, тобто 29.07.2015 року. Проте банк, на час звернення з позовом до суду, банківський строковий вклад позивачу не повернув, чим порушив свої зобов'язання.
У відповідача наявна ліцензія на здійснення валютних операцій, в зв'язку з чим з нього необхідно стягнути заборгованість за строковим банківським вкладом в іноземній валюті, а саме, 3849,70 євро за банківським вкладом, 386,64 євро не сплачених процентів.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1056,12 грн. (4236,34 євро*24,93(курс гривні до євро)*1%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення депозиту та нарахованих процентів,задовольнити повністю.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 1056,12 грн.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії рішення може подати до Токмацького районного суду Запорізької області заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: