САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4733/15-ц
Провадження № 2/206/1274/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., Чинник С.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу частини домоволодінні вчиненого в результаті зловмисної домовленості та визнання його недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 уточнивши позовні вимоги звернулася до суду з позовом в якому просить визнати правочин купівлі-продажу 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а від 30.07.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 1764 таким, який був вчинений у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою та недійсним, витребувати з останнього набувача ОСОБА_5 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а та зобовязати ОСОБА_5 повернути 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а власниці ОСОБА_2, мотивуючи тим, що вона є власницею 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. Наприкінці 2011 року вона вирішила продати належну їй частину домоволодіння та звернулася до ОСОБА_3 з проханням допомогти в отриманні кадастрового номеру на земельну ділянку на якій розташований будинок. Також він вмовив її, що допоможе з продажем цього будинку. 13 квітня 2012 року вона надала ОСОБА_3 нотаріальну довіреність на продаж належної їй частини будинку. Після отримання довіреності ОСОБА_3, ще деякий час робив вигляд, що дійсно займається отриманням кадастрового номеру на земельну ділянку що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. Приносив якісь чеки та папери, звітував про проведену роботу. На початку 2013 року ОСОБА_3 почав кудись зникати, усе ріже виходив на звязок. У квітні 2013 року в неї з'явився покупець на 49/100 часток домоволодіння. Покупець побажав придбати домоволодіння за ціною яка повністю її задовольнила при умові, що буде оформлений кадастровий номер на земельну ділянку на якій розташований будинок та належним чином оформлені усі переобладнання та самовільні добудови у будинку. У серпні 2013 року, не дочекавшись отримання кадастрового номеру, покупець відмовилась від купівлі спірного домоволодіння. У лютому 2014 року з нею з'язався ріелтор та запропонував покупців на спірне домоволодіння. Перед тим, як скласти договір купівлі-продажу ріелтором було виявлено, що вона вже не є власником домоволодіння, оскільки ОСОБА_3 від її імені на підставі довіреності уклав договір-купівлі продажу з ОСОБА_4 Вона не згодна з продажем частини спірного будинку, оскільки він не сповістив її про його продаж, не передав гроші від продажу. Вона з родиною до 28 жовтня 2014 року мешкала у спірному домоволодінні та ніколи не бачила покупця. ОСОБА_3 вчинив правочин, який не відповідав її волі та за зловмисною домовленістю його з іншою стороною.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення в яких зазначила, що вона 30 липня 2013 року придбала частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. Жодної зловмисної домовленості між нею та ОСОБА_3 при купівлі спірного домоволодіння не було. В неї було лише бажання переїхати ближче до ОСОБА_1. Одразу після купівлі домоволодіння вона не стала в ньому проживати, оскільки робила ремонт та ОСОБА_3 попросив поки дати пожити попереднім мешканцям поки вони не знайдуть собі нове житло.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає з тих підстав, що ініціатива видати довіреність на розпорядження своїм майном ОСОБА_3 виходила від самої позивачки і зловмисна домовленість відповідачів з питання продажу спірного майна від її імені, крім її особистих пояснень нічим не підтверджена. Вважає, що даний позов викликаний конфліктною ситуацією яка виникла коли ОСОБА_3 предявив позов щодо стягнення боргу до позивача та її чоловіка. Просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що 26 грудня 2014 року її довіритель придбала спірне домоволодіння. На момент вчинення продажу ніяких заборон не було. Якихось доказів, що у позивача не було волі на його продаж чи у ОСОБА_3 існувала зловмисна домовленість з покупцем нею надано не було. Просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та зокрема зазначила, що 22 травня 2013 року до неї звернувся ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності з проханням посвідчити договір купівлі-продажу 49/100 часток домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська,1а. 27 травня 2013 року іншому співвласнику домоволодіння була направлена заява про наміри продажу ОСОБА_2 своєї частки домоволодіння. У місячний строк з моменту вручення заяви, співвласник до неї не звернувся. Після перевірки відсутності будь-яких заперечень щодо укладання договору купівлі-продажу, нею 30 липня 2013 року був посвідчений договір купівлі-продажу.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухав пояснення сторін, покази свідка, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

На підставі договору дарування від 11.03.2011 року, посвідченим державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, позивач ОСОБА_2 є власником 49/100 часток домоволодіння №1а за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська (а.с.14).

13 квітня 2012 року позивач ОСОБА_2 надала відповідачу ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність з правом продавати, заставляти, обміняти, здати в оренду за ціну та умовах на власний розсуд, належну ОСОБА_2 частину вищевказаного будинку з господарчими будівлями та спорудами. Для чого надала йому (ОСОБА_3О.) ряд прав, передбачених цією довіреністю (а.с.15).

30 липня 2013 року ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_2, на підставі вищевказаної довіреності уклав договір купівлі-продажу 49/100 часток домоволодіння №1а за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коломенська з ОСОБА_4 Даний договір посвідчив приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (ас.16).

Дія довіреності від 13 квітня 2012 року, якою ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_8 була припинена 20 грудня 2014 року (а.с.22).

В подальшому спірна частка домоволодіння була продана ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2014 року (а.с.67).

Позивач ОСОБА_2 вважає, що відповідач ОСОБА_3 вчинив правочин, який зовсім не відповідав її волевиявленню. Вважає, що правочин було вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони (ОСОБА_8О.) з другою стороною, тому просить визнати правочин недійсним відповідно до ч 1 ст.232 ЦК України.

Відповідно до ч 1 ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Відповідно ч 1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. . Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до запису має вчиняти правочин.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 діяв в рамках повноважень, які йому делегував позивач згідно довіреності, в інтересах останньої.

Фактів зловмисної домовленості представника ОСОБА_3 з іншою стороною судом не встановлено.

ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України в підтвердження своїх доводів.

Крім того, свідок ОСОБА_9 зі сторони позивача не підтвердила доводів ОСОБА_2, а показала, що дії ОСОБА_3 були направлені на продаж спірного домоволодіння в інтересах ОСОБА_2, а дії ОСОБА_4 на придбання даного домоволодіння.

Права позивача не порушені. Підстав для визнання правочину недійсним з підстав ч 1 ст.232 ЦК України немає, тому і відсутні підстави для витребування у ОСОБА_5 частини спірного домоволодіння.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко