Справа № 428/4213/15-ц
Провадження №2/428/1552/2015
04 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Скочій Г.Д.,
при секретарі Андрусишин Н.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який на підставі рішення суду по справі № 1227/1997/2012 було розірвано 21.05.2012 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу син залишився мешкати разом з нею.
Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Колишній чоловік та батько дитини не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, не сплачує аліменти, внаслідок чого станом на 01.04.2015 р. за ОСОБА_2 виникла заборгованість по аліментам, яка складає 25 826,50 грн.. Її син навчається в середній загальній школі № 15 у 3-Б класі. Дуже часто учні їх класу їздять на різні екскурсії, траплялися навіть екскурсії до Російської Федерації, але її син не має можливості поїхати, у зв'язку із тим, що його батько безпідставно не надає на це дозволу. Також їх родина планує виїжджати на відпочинок та оздоровлення і до моря, і до інших країн, а син позбавлений цього права. Син постійно переживає за це, дуже часто плаче, слізно вмовляє її вирішити це питання, оскільки йому дуже хочеться мандрувати по світу, дізнатися багато цікавого та корисного, поспілкуватися зі своїми однолітками, просто відпочити. На її думку такі подорожі матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, адже це надасть можливість сину побувати у різних країнах, дізнатися багато цікавого, історію цих країн, оздоровитися в морських кліматичних зонах, все це є надзвичайно сприятливим для дітей такого віку.
Відповідач в добровільному порядку не надає згоди на виїзд дитини за кордон, така позиція її колишнього чоловіка і батька дитини є безпідставною, шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному розвитку та повноцінному відпочинку і оздоровленню.
Просить визнати відмову відповідача на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та надання дозволу тимчасово виїжджати за межі України безпідставною. Надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон на ім'я неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2 Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд з України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» № 221 від 26.11.2015 р. (а.с. 26-27), причини неявки невідомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Від представника органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Терьошина С.С. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Позивач не заперечувала проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку із чим судом на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.
Згідно з ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.03.2005 р., ОСОБА_3, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 р., батьком якого записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 7).
Згідно копії заочного рішення від 21.05.2012 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.9).
Задовольняючи позов частково суд виходить з наступного в частині надання дозволу на виїзд за кордон України ОСОБА_5 без згоди та супроводу відповідача у супроводі матері, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
Надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3, за кордон порушує права батька ОСОБА_2 на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Так, відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них.
Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить нормам ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей.
Оскільки багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову про надання дозволу виїзду дитини за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Враховуючи вимоги чинного законодавства, згідно якого, надання згоди на вивезення дитини за межі території України терміном понад один рік не передбачено, суд вважає за необхідне вказати максимальний термін перебування дитини за межами України в один рік з дня набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 7, 150-151, 155 Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст.ст. 3, 10, 11, 60,88, 179, 208, 209, 212, 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Дозволити тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з обов'язковим поверненням до постійного місця проживання, терміном на один рік з дня набрання рішенням законної сили.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Г. Д. Скочій