Справа № 685/932/15-ц
Провадження № 2/685/253/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третьої особи Відділу Державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 09 квітня 2015 р. належний позивачу автомобіль ГАЗ-3302 (ВХ2705ВО) був зупинений на стаціонарному посту ДАІ в смт Війтівці Волочиського району та арештований державним виконавцем ВДВС Підволочиського РУЮ в Тернопільській обл. Підставою цих дій стало накладення у січні 2015 р. арешту на даний автомобіль державним виконавцем ВДВС Теофіпольського РУЮ у Хмельницькій обл. у виконавчому провадженні № 45792309 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Представником позивача заявлена вимога зняти арешт із зазначеного автомобіля, оскільки відповідно до свідоцтва про його реєстрацію від 09 жовтня 2014 року власником даного автомобіля є позивачка, яка не є стороною виконавчого провадження, а тому накладення арешту на автомобіль 02 лютого 2015 р. та подальше його внесення до акту опису та арешту майна 09 квітня 2015 р. є безпідставним.

В ході судового засідання 21 жовтня 2015 р. представник позивача вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, та додав, що позивач не являється боржником у виконавчому провадженні, а тому не зобовязана відповідати своїм майном по боргах інших осіб.

Відповідач ОСОБА_2, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, справа розглянута за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 направив до суду письмові заперечення, в якому зазначив, що рішенням Теофіпольського районного суду від 10 листопада 2011 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 90231,01 грн. матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат, однак рішення на даний час не виконано, боржник свідомо переоформив автомобіль на позивачку з метою ухилення від виконання рішення суду, тому просив відмовити у позові.

У своїх заявах заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Під час судового засідання 21 жовтня 2015 р. державний виконавець ВДВС Теофіпольського РУЮ ОСОБА_5 просила відмовити у позові та зазначила, що в ході виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у 2012 р. державним виконавцем був накладений арешт на все майно ОСОБА_2 Пізніше провадження було закрито, у звязку з передачею на виконання до м. Хмельницький за фактичним місцем проживання боржника, арешт при цьому не скасовувався.

З 2014 р. дане провадження було знову передано до ВДВС Теофіпольського РУЮ за місцем реєстрації боржника, на її запит Центром з надання послуг, повязаних з використанням АТЗ, 25 грудня 2014 р. була надана довідка про те, що станом на день її видачі на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано автомобіль ГАЗ 3302 з державним номером ВХ2705ВО.

На підставі цієї інформації нею був накладений арешт на автомобіль, який був виявлений системою «Рубіж» на стаціонарному пункті ДАІ в смт Війтівці Волочиського району та описаний державним виконавцем ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області, до сфери дії якого відноситься дана система.

Зазначила, що при накладенні арешту на все майно у 2012 р. Інформюст, який здійснював реєстрацію арешту, направляв витяги з реєстру обтяжень боржнику та стягувану.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-XIV) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вищезазначеними постановами може бути накладено арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (частини 1, 2, 3 ст. 57 Закону № 606-XIV).

Відповідно до статей 3, 4 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон № 1255-IV), обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон повязує виникнення прав і обовязків щодо рухомого майна. Обтяження рухомого майна є публічним, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності чи на праві господарського відання (ст. 5 Закону № 1255-IV).

Якщо предметом обтяження є сукупність обєктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками, опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження. Опис предмета обтяження за родовими ознаками може, зокрема, вказувати на усі існуючі та майбутні активи рухомого майна або окремого виду рухомого майна певної особи (ст. 7 Закону № 1255-IV).

Предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором або законом передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні (ч. 1 ст. 9 Закону № 1255-IV).

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком випадків надання обтяжувачем згоди на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження та відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду майна (ч. 2 ст. 9 Закону № 1255-IV).

В разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (ч. 1 ст. 10 Закону № 1255-IV).

На примусовому виконанні відділу ДВС Теофіпольського РУЮ перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2-187/11, виданим 30 листопада 2011 р. за рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2011 р., яке набрало законної сили 29 листопада 2011 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 88218,82 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 892,19 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

01 лютого 2012 р. державним виконавцем Федіковою Н.П. відділу ДВС Теофіпольського РУЮ по даному провадженню винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, та заборонено здійснення його відчуження.

Обтяження у виді арешту рухомого майна та заборону його відчужувати на підставі постанови від 01 лютого 2012 р. було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна Хмельницькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Мінюсту України 27 березня 2012 р., що підтверджується витягом № 35420073 від 27 березня 2012 р.

Як вбачається з інформації з регіональної автоматизованої бази даних «Автомобіль» та НАІС, наданої 24 грудня 2015 р. за № 27/22-421 Регіональним сервісним центром в Хмельницькій області МВС України, ОСОБА_2 02 жовтня 2014 р. був придбаний автомобіль ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1, з номером кузова 5434 та номером двигуна 40630А63094237.

09 жовтня 2014 р. цей автомобіль був перереєстрований за довідкою-рахунком на нового власника ОСОБА_1, позивача по справі.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що боржник ОСОБА_2, на майно якого, в т.ч. майбутні активи, було накладено публічне обтяження у виді арешту із забороною відчуження, відомості про дане обтяження внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відчужив автомобіль, придбаний після реєстрації обтяження, тому арешт із забороною відчуження зберігає свою силу для ОСОБА_1, яка є новим власником даного автомобіля, у звязку з чим арешт не може бути знятий.

Керуючись ст.ст. 52, 57 Закон України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 5, 7, 9, 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третьої особи Відділу Державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області, про зняття арешту з автомобіля ГАЗ 3302 (номерний знак НОМЕР_1).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області впродовж десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Самойлович А.П.