АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1710/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Центральне територіальне управління Міністерства оборони України, про визнання недійсним та розірвання договору, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :
Державне підприємство «Черкаське будівельно-монтажне управління» 10 листопада 2014 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним та розірвання договору.

В позові зазначалось, що 5 жовтня 2006 року між сторонами був укладений договір про придбання житла в порядку дольової участі, відповідно до якого позивач зобов`язався збудувати і передати у власність відповідачам дольовикам квартиру АДРЕСА_1 до 30 червня 2008 р.

Відповідачі зобов`язались оплатити вартість будівництва в сумі 177 795 грн., вказану суму відповідачі сплатили в 2006 році, однак будівництво не завершене.

Позивач вказував, що він не мав права укладати вказаний договір з відповідачами, оскільки замовником будівництва є Міністерство оборони України, а позивач виступає підрядником, тобто зазначений договір суперечить закону та не може бути виконаний позивачем.

Зокрема, у позові зазначалося, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам ст. ст. 875, 876 ЦК України, Закону України «Про інвестиційну діяльність».

Тому підприємство просило суд визнати недійсним договір від 5 жовтня 2006 р. про придбання житла в порядку дольової участі та розірвати даний правочин між сторонами з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України та застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2015 року залучено до участі в справі в якості третьої особи Центральне територіальне управління Міністерства оборони України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в. о. директора ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити по справі нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказував, що судом помилково не було прийнято до уваги та не встановлено наступні обставини, які мають значення для справи:

- будівництво 119-ти квартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ведеться позивачем, як генпідрядником та правонаступником ВЧ НОМЕР_1 та 470 У HP за договором по будівництву 119-ти квартирного житлового будинку від 12 вересня 2004 р. № 1-4-1, укладеним між позивачем та Північним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України, як замовником будівництва (надалі - Договір 1);

- договір № 4-2 про спільну забудову житлового будинку від 25 травня 2004 р., укладений між позивачем та Північним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (надалі - Договір 2) укладений до моменту укладення Договору 1, тобто до першої події;

- договір генерального підряду № 1-4-1 від 14 жовтня 2002 р., укладений між позивачем та військовою частиною НОМЕР_2 (надалі - Договір 3) не має відношення до Договору 1 та Договору 2;

- договір № 4 на придбання житла в прядку дольової участі від 5 жовтня 2006 р., укладений між позивачем та відповідачами по справі (надалі - Договір 4) укладений на квартиру АДРЕСА_3 , яка будь-яким із згаданих договорів не передавалася позивачу у власність або користування.

Відповідно до довідок від 12 лютого 2015 р. № № 1/77 та 1/78 Центрального територіального управління капітального будівництва, договори дольової участі по житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 не обліковуються.

Апелянт вказував, що замовник житлового будівництва за адресою АДРЕСА_2 , як власник об`єкта будівництва, Центральне територіальне управління капітального будівництва не надавало права позивачу на залучення до будівництва дольовиків відповідачів по справі, та не надавало погоджень на розпорядження його власністю.

Судом було встановлено, що Міністр оборони України дозволив начальнику Центрального територіального управління капітального будівництва залучати кошти фізичних осіб при будівництві житла, але міністром не надавалося дозволу на залучення таких коштів ДП «Черкаське БМУ», та не надавалося права порушувати посадовим особам підприємства та управління існуюче інвестиційне законодавство України.

Крім того, апелянт вказує, що суд неправильно застосував терміни позовної давності у зв`язку з тим, що Договір 4 не виконаний, не припинений і діє, тому термін звернення з позовом не пропущений.

У своїй заяві від 16 березня 2015 р. позивач, на підставі пункту 3 статті 615 ЦК України, просив припинити дію Договору 4 шляхом його розірвання.

Рішенням суду від 21 вересня 2010 р. порушене позивачем право на отримання житла в терміни, які встановлені Договором 4 відповідачам по даній справі, судом відновлено у вигляді стягнення матеріальної шкоди у сумі 354 060 грн. для купівлі подібної квартири.

Тому позивач вважає, що своїми діями відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від зобов`язань за Договором 4 та зажадали отримати матеріальне відшкодування замість квартири АДРЕСА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та її і ОСОБА_2 представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє право чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Право чин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ст. 204 цього Кодексу встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( ч. 1 ст.215 ЦК України).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що 14.10.2002р. був укладений Договір генерального підряду 1-4-1, сторонами якого були військова частина НОМЕР_3 (замовник) та військова частина НОМЕР_1 , в особі командира ОСОБА_3 (підрядник), згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 кв. житлового будинку по АДРЕСА_2 до 3-го кварталу 2004 року за рахунок фінансування замовника.

Відповідно до п. 6.5 договору від 14.10.2002р. з метою надання генеральному підряднику можливості залучення грошових коштів від третіх осіб та для прискорення будівництва до введення будинку в експлуатацію сторони укладають протокол розподілу житла (квартир) між учасниками будівництва.

25.05.2004р. був укладений Договір № 4-2 про спільну забудову житлового будинку, відповідно до якого Замовник (Північне управлінням капітального будівництво МОУ) та ОСОБА_4 (військова частина НОМЕР_1 (470 УНР), в особі командира ОСОБА_3 , домовились про спільну добудову будинку за рахунок Пайовика в частині житлової площі, будівництво якої не профінансовано замовником, з подальшим відповідним розподілом загальної площі.

12.09.2004р. був укладений Договір генерального підряду № 1-4-1 між Замовником - Північним управлінням капітального будівництво МОУ та військовою частиною НОМЕР_1 (470 УНР), в особі командира ОСОБА_3 , згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 кв. житлового будинку по АДРЕСА_2 до 3-го кварталу 2005 року.

Згідно із Статутом ДП "Черкаське БМУ" створене Міністерством оброни України та є правонаступником 470 управління начальника робіт (в/ч НОМЕР_1 ).

Судом також було встановлено, що 05 жовтня 2006 року між сторонами був укладений договір про придбання житла в порядку дольової участі, відповідно до якого Державне підприємство "Черкаське БМУ", в особі директора Грищенко О.В., як забудовник, зобов`язався збудувати і передати у власність відповідачам - дольовикам квартиру АДРЕСА_1 до 30 червня 2008 року, а дольовики відповідачі по справі, зобов`язались оплатити за будівництво житла 177 795 грн., вказану суму відповідачі сплатили в 2006 році у повному обсязі, однак квартира у власність їм передана не була.

Виходячи з наведеного, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивач не надав суду належних та переконливих доказів про недійсність укладеного між сторонами по справі договору дольової участі у будівництві квартири, тому відмовив у задоволенні позову в цій частині вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мав права укладати з відповідачами договір дольової участі на будівництво квартири, колегія суддів не може прийняти до уваги з тих підстав, що судом в ході розгляду справи було встановлено, що на підставі наказу Міністра оборони України від 05.03.2007р. було припинено діяльність Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, правонаступником якого визначено Центральне територіальне управління капітального будівництва.

Додатковою угодою № 2 від 07.03.2007р. внесені зміни до договору генерального підряду від 12.09.2004р. в частині зміни замовника.

Згідно з дозволом Міністра оборони України від 23.06.2008р. з метою своєчасного вводу в експлуатацію об`єктів будівництва, в числі яких житловий будинок по АДРЕСА_4 , дозволено начальнику Центральне територіальне управління капітального будівництва МОУ залучення коштів фізичних та юридичних осіб при будівництві житла.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно застосував до вимог позивача строки позовної давності, зважаючи на те, що з мотивувальної частини рішення суду вбачається, що суд відмовив у задоволенні позову ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління» по суті заявлених вимог, а не з підстав пропуску строку позовної давності.

Не приймає до уваги колегія суддів також доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про розірвання договору дольової участі, укладеного між сторонами, у зв`язку з наявністю судового рішення від 21 вересня 2010 р. про стягнення на користь відповідачів матеріальної шкоди.

Судом було встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2010 р. з ДП «Черкаське БМУ» на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було стягнуто 352 610 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що була заподіяна їм невиконанням підприємством договору про дольову участь у будівництві від 5.10.2006 р.

Однак рішення суду до цього часу не виконано, гроші відповідачам не виплачені, відносно ДП «Черкаське БМУ» Господарським судом Черкаської області 21.02.2011 р. порушено справу про банкрутство, згідно із затвердженими реєстрами Зубенки віднесені до 4-ї черги кредиторів.

Крім того, заявляючи одночасно з вимогою про визнання договору недійсним, вимогу про розірвання цього ж договору, позивачем допущено явне протиріччя, оскільки ставлячи перед судом вимогу про розірвання договору, позивач, тим самим, визнає його дійсність.

В той же час будь-яких переконливих доказів і підстав, передбачених ст. ст. 651, 652 ЦК України, для розірвання договору дольової участі, що укладений між сторонами 5.10. 2006 р., позивачем суду надано не було.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Центральне територіальне управління Міністерства оборони України, про визнання недійсним та розірвання договору залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :