Справа № 405/9770/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Плохотніченко Л.І.

при секретарі: Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відповідач-1 та ОСОБА_3 відповідач -2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 2: Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_4», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу квартири недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу квартири недійсним в обґрунтування якого вказав, що 06 лютого 2008 року ним було набуто право спадщини за законом на майно його батька ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8. Належна його родичам та йому квартира під № 136, що знаходиться в місті Кіровограді, на вул. Гагаріна, в будинку під номером 9, за участю ОСОБА_9, який виступав посередником (ріелтором) шахрайським шляхом за договором дарування № 1965 від 10 вересня 2007 року та договором купівлі продажу № 5442 від 07 грудня 2007 року була передана у власність стороннім особам, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13. 06.2014 року ОСОБА_9 було визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні шахрайським шляхом жилих приміщень громадян, в тому числі і приміщенням квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності його батьку, брату та йому.

Позивач вважає, що вищевказані договори судом повинні бути визнанні недійсними у зв`язку з тим, що фактично вони укладалися між ОСОБА_9, який шахрайським шляхом, психологічно тиснучи на його брата ОСОБА_8 та батька ОСОБА_7, всупереч їх волевиявленню, заперечуючи і замовчуючи обставини, які могли перешкодити здійсненню правочину перед позивачем, фактично здійснив дарування та купівлю продаж приміщення квартири АДРЕСА_2 стороннім особам, за що отримав кошти, чим незаконно позбавив його батька та брата усього майна, залишивши їх без грошей та даху над головою, від чого вони в подальшому і померли.

Вважаючи порушеними свої права та інтереси, після набрання вироком суду законної сили, позивач з даним позовом звернувся до суду.

Позивач та представник позивача у судове засідання з`явилися, надали пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримали та посилаючись на викладені в позові обставини позовні вимоги просили задовольнити.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, проте був неодноразово належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, проте був неодноразово належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» у судове засідання з`явився, висловив думку, відповідно до якої позовні вимоги вважав необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Треті особи: приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за даної явки та на підставі наявних матеріалів і доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши думку представника третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4», дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2007 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з одного боку, а також ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з іншого боку, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин, уклали договір дарування, а саме: ОСОБА_8 1/6 частину квартири, ОСОБА_7 -2/3 частини квартири, а обдарований ОСОБА_2 прийняв безоплатно у власність 5/6 частин квартири, яка розташована в місті Кіровограді, на вулиці Гагаріна, будинок номер 9 (девять), квартира 136, що підтверджується договором дарування частини квартири від 10 вересня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованим в реєстрі під номером 1965.

07.12.2007 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, - позивач у даній справі та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з одного боку, а також ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з іншого боку, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин, уклали договір купівлі продажу квартири під № 136, що знаходиться в місті Кіровограді, на вул. Гагаріна, в будинку під номером 9, про що свідчить договір купівлі продажу від 07 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі під номером 5442.

Згідно з п. 2 вказаного договору купівлі продажу квартири, продаж квартири за домовленністю сторін вчинено за 595 400 гривень, з яких 115 650 гривень продавці одержали до підписання цього договору, а 479 750 гривень покупець зобов'язався виплатити продавцям до одинадцятого грудня дві тисячі сьомого року. Зазначену у цьому договорі ціну продажу, продавці і покупець вважали прийнятною і вигідною для себе.

В ході дослідження матеріалів кримінального провадження №0006671, відносно ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, який обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ст. 190 КК України, встановлено, що 11 жовтня 2007 року між ОСОБА_11, мешканцем АДРЕСА_3, з однієї сторони та ОСОБА_8, мешканцем АДРЕСА_4, з другої сторони було укладено Договір про продаж і купівлю нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_11 передав у власність, а ОСОБА_8 прийняв у власність квартиру № 27, розташовану у м. Кіровограді, на вул. Кірова, в будинку під № 9. Продаж вказаної квартири за домовленістю сторін вчинено за 175 000, 00 грн. Продавець отримав гроші повністю до підписання цього договору. Даний договір нотаріально не посвідчений.

Згідно з вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13. 06.2014 року ОСОБА_10 було визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України. У судовому засіданні, під час розгляду відносно ОСОБА_10 кримінального провадження було встановлено, що у 2007 році, ОСОБА_10 маючи намір на заволодіння майном, належним ОСОБА_7 та ОСОБА_1, а саме 5/6 частини квартири № 136, розташованої за адресою: м. Кіровоград, вул. Гагаріна, 9, належних ОСОБА_7 та 1/6 частини цієї ж квартири, належної ОСОБА_1 увійшов в довіру до них та запропонував кожному продаж належних їм частин вказаної квартири шляхом їх обміну на інші квартири із доплатою. В подальшому, а саме 07.12.2007 року ОСОБА_10 із корисливих спонукань та з метою власної наживи, використовуючи фіктивну особу ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу 5/6 частин квартири № 136, розташованою за адресою: м. Кіровоград, вул. Гагаріна, 9, належної ОСОБА_7, при цьому ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7, в якості обмінуАДРЕСА_5, що у будинку № 9 по вул. Кірова у м. Кіровограді, яка на продаж виставлена не була. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 увійшов в довіру до ОСОБА_7І та ОСОБА_1 з метою заволодіння 1/6 частиною вказаної квартири та запропонував в якості обміну на 1/6 частину квартири ОСОБА_7 квартиру № 22, що у будинку № 7 по вул. Добровольського у м. Кіровограді., яка не виставлялася на продаж та розуміючи, що ОСОБА_1 не згоден здійснювати обмін на вказану квартиру, запропонував йому кошти для оплати вказаної квартири, які ОСОБА_1 так і не віддав. В результаті вчинення злочинних дій ОСОБА_10 заволодів квартирою № 136, розташованою за адресою: м. Кіровоград, вул. Гагаріна, 9, вартістю 37081,00 грн. чим спричинив ОСОБА_7 та ОСОБА_1 матеріальну шкоду.

Згідно з вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2014 року, яким засуджено ОСОБА_10 у вказаному вище кримінальному провадженні, свідок ОСОБА_12 суду показала, що в серпні 2006 року вона приїхала до свого батька, котрий проживав окремо від неї та хворів на психічну хворобу й помітила, як з квартири № 27, що у будинку № 9 по вул. Кірова у м. Кіровограді батька виводив ОСОБА_10, який намагався вивести батька у невідомому їй напрямку. Зрозумівши, що квартиру намагаються продати вона наклала на квартиру арешт. Потім їй стало відомо, що її батько раніше зробив довіреність на ОСОБА_10 та він намагався продати квартиру; свідок ОСОБА_1 суду показав, що у 2007 році, приблизно навесні, ОСОБА_10 йому зателефонував та запропонував зустрітися. ОСОБА_10 приїхав до нього з невідомим чоловіком на роботу та пояснив, що він є власником квартири № 136, розташованої за адресою: м. Кіровоград, вул. Гагаріна, 9, а також сказав, що він купив квартиру у його батька та брата та просив щоб він продав йому 1/6 частину квартири, яка залишилася у спадок від матері. ОСОБА_10 сказав, що надасть йому інше житло, навіть возив по м. Кіровограду, в район залізничного вокзалу та в інші райони та показував квартири. Після чого показав квартиру № 27, що у будинку № 9 по вул. Кірова у м. Кіровограді та сказав, що в цій квартирі вони усі будуть проживати. На той час батько хворів на онкологічну хворобу, брат зловживав алкоголем. Батько тривалий час не погоджувався на переїзд до іншої квартири поки не буде мати на неї документів. У 2009 році, після смерті батька було проведено почеркознавчу експертизу на предмет встановлення підписів його батька ОСОБА_7 та ОСОБА_11 власника квартири № 27, що у будинку № 9 по вул. Кірова у м. Кіровограді, в результаті чого було встановлено, що підписи на не посвідчених нотаріально договорах купівлі-продажу були виконані однією особою. Крім того, підписи у нотаріально посвідченій довіреності ОСОБА_11, яку він надавав ОСОБА_10 також зроблені однією рукою. В результаті злочинних дій ОСОБА_10 вони не отримали обіцяної житлової площі, вважає, що його брат ОСОБА_8 був отруєний, а його батько ОСОБА_7 за свого життя залишив посмертну записку, в якій зазначено, що в його смерті винен ОСОБА_10

Згідно з листом обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 29 червня 2010 року, № 1127-3, який міститься в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_11, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 17.06.2008 року, № 3-777, належала 1/ 4 частина квартири № 27, що у будинку № 9 по вул. Кірова у м. Кіровограді.

Відповідно до зазначеного листа обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 29 червня 2010 року ОСОБА_10 у цій квартирі також належало 1/4 частина квартири.

04.12. 2007 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 були зняті з реєстраційного обліку з квартири № 136, що знаходиться в місті Кіровограді, по вул. Гагаріна, в будинку під номером 9, у зв`язку з намірами зареєструватися за адресою: АДРЕСА_6.

Згідно з висновком експерта № 442 від 08.11.2010 року, договір купівлі продажу квартири від 11 жовтня 2007 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 від імені ОСОБА_11 в графі «продавець» «ОСОБА_11Г.», виконані ймовірно ОСОБА_9. Обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 190 КК України визнав.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні шахрайських дій обвинувальним вироком доведена. Вказаний вирок суду набрав чинності

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії I-ОЛ № 064474 від 24.12.2007 року, виданого міським відділом по реєстрації смертей ОСОБА_13 управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_8, який був братом позивача, 24 грудня 2007 року помер.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії I-ОЛ № 064957 від 30.01.2008 року, виданого міським відділом по реєстрації смертей ОСОБА_13 управління юстиції у Кіровоградській області, 29 січня 2008 року помер батько позивача ОСОБА_7.

Після смерті батька ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8 позивачем до Першої кіровоградської державної нотаріальної контори, 29.01.2008 року було подано заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтв.

Відповідно до Іпотечного договору № 5919509 від 07.12.2007 року (день укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_3 з іншого боку) ОСОБА_3, з метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з укладеного між ним та Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4» кредитного договору № 5918518 від 2007-12-07, передав в іпотеку Закритому акціонерному товариству «Перший Український ОСОБА_4» квартиру № 136, яка розташована у будинку номер 9 (девять) на вулиці Гагаріна, в місті Кіровограді.

Таким чином, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13. 06.2014 року, яким було визнано ОСОБА_10 виним у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, з'ясованих фактичних даних під час розгляду справи та досліджених доказів суд дійшов висновку, що з самого початку знайомства ОСОБА_10 з сім'єю ОСОБА_1, ОСОБА_10, спільно з фіктивними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали єдине бажання, мотиви та намір на заволодіння всієї квартири сім'ї ОСОБА_1 № 136, що знаходиться в місті Кіровограді, по вул. Гагаріна, їх дії були об'єднанні єдиним умислом, оскільки навмисно ввели в оману ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 щодо вчинення договорів відчуження квартири з послідуючим обміном на квартиру з доплатою.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину (ч.2 ст. 230 ЦК України).

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 61, 79, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу квартири недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування від 10 вересня 2007 року, частини квартири під № 136, що знаходиться в місті Кіровограді, на вул. Гагаріна, в будинку під номером 9, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторонни, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 1965.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу з розстроченням платежу від 07 грудня 2007 року, квартири під № 136, що знаходиться в місті Кіровограді, на вул. Гагаріна, в будинку під номером 9, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 5442.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 121,80 грн. з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко