АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5784/15 Головуючий 1 інст.- Макаров В.О.
Справа № 639/9088/13-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: визнання права власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Каравай» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ПАТ «Каравай» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Каравай» зазначає, що суд ухвалюючи рішення, не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, судом невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується, оскільки обставини справи не відповідають дійсності.

Зазначає, що в липні 2015 року ПАТ «Каравай» з матеріалів кримінального провадження стало відомо про те, що в листопаді 2013 року районним судом міста Харкова було ухвалено рішення за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на дану нежитлову будівлю. В подальшому ОСОБА_2 продав це приміщення ОСОБА_3

З цим рішенням ПАТ «Каравай» категорично не погоджується, оскільки ОСОБА_3 займає дане приміщення незаконно, воно належить на праві власності ПАТ «Каравай». про що є підтверджуючі документи.

Звертає увагу суду на те, що позивач по справі здійснив самовільне захоплення нежитлового приміщення, що належить на праві власності ПАТ «Каравай» - з 2001 року, та має адресу: АДРЕСА_2. Тобто нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, яке належить на праві власності ПАТ «Каравай» з 2001 року та нежитлове приміщення, яке стало об'єктом продажу за договором купівлі-продажу між гр.. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3, але має адресу: АДРЕСА_1, є одним і тим самим об'єктом, але з невідомих причин має різні адреси, було безпідставно відчужене, але суд першої інстанції ухвалив рішення таке, що порушує право власності ПАТ «Каравай» на це нежитлове приміщення.

Судова колегія, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що скарг відносно самочинного будівництва нежитлової будівлі та обмеження прав інших громадян не надходило, а тому, позов ОСОБА_2 є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки самочинне будівництво на момент подання позовної заяви є закінченим, і позивач не має можливості для прийняття об'єкту до експлуатації у встановленому порядку. Для вирішення виниклих між сторонами правовідносин суд застосував положення статті 332 ЦК України, якими врегульовано набуття права власності на перероблену річ.

З таким висновком суду, судова колегія погодитись не може, оскільки обставини, що мають значення для справи недоведені, рішення постановлене з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення ухвалене лише на підставі позовної заяви. Ніяких доказів , що зазначені нежитлові приміщення мають якесь відношення до позивача матеріали справи не містять.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням виконкому Харківської міської ради від 13.12.2000 року № 1781 дозволено ПАТ «Каравай» проектування та будівництво магазину по продажу хліба по АДРЕСА_2

Рішенням Харківської міськради Харківської області від 12.06.2001 року №919 було затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об"єкта від 31.05.2001 року, а саме магазину по продажу хліба по АДРЕСА_2 і 14.05.2001 року зареєстроване право власності в КП ХМБ технічної інвентарізації.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, ПАТ «Каравай» як власник майна, за правилами даної статті, може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Оформлення позивачем на підставі оскаржуваного рішення права власності за собою, та подальший продаж нежитлового приміщення ОСОБА_3 створює перешкоди, що заважають здійсненню права власності ПАТ «Каравай».

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 01.11.2013 року, вирішив питання про права та обов'язки ПАТ «Каравай», оскільки матеріали справи свідчать, що нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 31,8 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 і магазин по продажу хліба загальною площею 31,6 кв.м. по АДРЕСА_2 є одним і тим же приміщенням .

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, судом в порушення п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення взагалі не зазначено мотиви, з яких суд вважав встановленими ті обставини, що позивач здійснював будівництво спірної нежитлової будівлі, що права позивача були порушені, не визнані або оспорені, не наведено ким саме, не з'ясовано, чи порушене перед судом питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права.

При розгляді справи суд першої інстанції поклав в основу свого рішення наявність у позивача технічного паспорту на нежитлову будівлю, в рішенні суду не зазначив та не перевірив, чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи відповідно до законодавства України йому відведена земельна ділянка, чи для мети будівництва, чи в нього є договір суперфіції, чи є в позивача відповідний документ, який дає йому право виконувати будівельні роботи, чим підтверджується здійснення будівництва саме позивачем.

Так, матеріали справи не містять доказів наявності будь-якої проектної документації у позивача, яка погоджена з місцевими органами державного нагляду, та інших документів які свідчили про наявність дотримання законодавства України під час здійснення будівельних робіт, що позивачем здійснювались будівельні роботи, що ці будівельні роботи здійснювались у встановленому законом порядку з наданням дозволу на виконання будівельних робіт.

Суд першої інстанції в порушення норм ст. 57, 60, 212, 213, 214 ЦПК України не встановив чи має місце факт дотримання позивачем порядку та умов надання дозволу на виконання будівельних робіт у встановленому законодавством порядку, хоча цей факт має значення для вирішення справи.

Таким чином, звернення до суду позивача було викликано не порушенням його прав відповідачем - виконавчим комітетом, а з метою уникнення процедури правомірного набуття права власності.

З огляду на вищевикладене, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи і судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального і процесуального права і це призвело до неправильного вирішення справи , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304, 307, п.3, п.4 ч.1 , ч.2 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Каравай» -задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 листопада 2013 року- скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Каравай» судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -