Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2546/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

іменем України

23.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І.М., Франко В. А.

при секретареві: Постоєнко А. І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі по тексту ПАТ «УкрСиббанк») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 27 лютого 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачеві кредит у розмірі 30000 доларів США на споживчі цілі під 13,0% річних строком до 26 лютого 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки від 27 лютого 2007 року №0/П, згідно з яким ОСОБА_3 відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник ОСОБА_2, та виступає як солідарний боржник. В порушення умов договору щодо повернення кредиту відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав і станом на 03.06.2014 року має заборгованість по кредитному договору від 27 лютого 2007 року в сумі 19528,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 231946,50 грн., з яких заборгованість по кредиту складає 18082,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 214777,71 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом складає 963,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 11447,83 грн., пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту, складає 401,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 4 763,26 грн., та пеня за прострочення сплати відсотків складає 80,63 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 957,70 грн. Банк просив суд стягнути з відповідачів на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ним судові витрати по справі.

У судовому засіданні 08.07.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» подав заяву про збільшення позовних вимог та з урахуванням додаткової угоди від 20.09.2007 року №1 до кредитного договору від 27.02.2007 року №0, якою банк зобовязувався надати кредит у розмірі 39000 доларів США, та за якою надання кредиту здійснюється двома траншами: перший транш - 27.02.2007 року, другий транш 20.09.2007 року, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 07.07.2015 року 22574,80 доларів США, з яких заборгованість по кредиту складає 18082,64 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом складає 4492,16 доларів США, пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту, складає 57248,65 грн., пеня за прострочення сплати відсотків складає 22735,02 грн. (т.1 а.с.199-212).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2015 року позов задоволено станом на 03.06.2014 року без урахування уточнених позовних вимог станом на 07.07.2015 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором від 27 лютого 2007 року №0 у розмірі 19528, 12 доларів США кредитної заборгованості, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 231946,50 грн. Вирішено питання судових витрат.

Проте, позивачем рішення суду в частині розміру стягнутої судом заборгованості не оскаржувалось.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, зазначив, що кредит у доларах США не отримував, а кредитні кошти отримував у гривнях. Це підтверджується п.1.5 договору, згідно з яким кредит надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника №6500, який не є валютним, тому і зобовязань за вказаним кредитним договором не виникло. Також вважав, що солідарне стягнення з боржника і поручителя у цьому спорі суперечить правовій позиції Верховного Суду України від 11.11.2014 року по справі №3-62гс 14.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржувала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання зявилися. Апеляційну скаргу підтримали. Представник ОСОБА_3 з апеляційною скаргою погодився та просив її задовольнити.

Позивач свого представника у судове засідання не направив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Колегія суддів ухвалила слухати справу при даній явці на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 27 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0, за яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 26 лютого 2018 року (т.1 а.с.4-12).

З метою забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 27 лютого 2007 року за №0-П, згідно з яким особа відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник (т.1 а.с.14-15).

20 вересня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0 від 27.02.2007 року, якою банк зобовязувався надати кредит у розмірі 39000 доларів США, та за якою надання кредиту здійснюється двома траншами: перший транш - 27.02.2007 року, другий транш 20.09.2007 року (т.1 а.с.207).

У звязку з укладенням додаткової угоди до кредитного договору та збільшенням розміру наданого кредиту між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 27 лютого 2007 року за №0-П (т.1 а.с.208).

Підставою позову банку стало невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості, яка станом на 03.06.2014 року складає 19528,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 214777,71 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом складає 963,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 11447,83 грн., пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту, складає 401,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 4 763,26 грн., та пеня за прострочення сплати відсотків складає 80,63 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 957,70 грн.

12 травня 2014 року позивач направив відповідачам вимогу виконати зобовязання, забезпечене порукою, у розмірі простроченої заборгованості, а у випадку не усунення порушень - у повному обсязі на 32-ий день від дня отримання вимоги, проте зобовязання відповідачами виконано не було (т.1 а.с.49-52).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги банку про стягнення боргу підлягають задоволенню, рішення суду ґрунтується на вимогах закону і відповідає обставинам справи, виходячи з такого.

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до п.п.1.1 кредитного договору Банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 30000 доларів США у порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 151500 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 27 лютого 2007 року (п.1.2 договору). Пунктом 1.5 договору встановлено, що кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника №6500, МФО 351005 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням. Пунктом 1.6 сторони погодили черговість погашення позичальником своїх грошових зобовязань.

Доводами апеляційної скарги було те, що ОСОБА_2 кредит у доларах США не отримував, а поточний рахунок позичальника №6500, МФО 351005 у банку, зазначений у п.1.5 договору, не відкривався, про що свідчить довідка Олександрійської ОДПІ.

Проте, колегія суддів вважає, що сам факт відсутності у довідці Олександрійської ОДПІ від 14.07.2015 року №2473/10/11-26-11-00 (т.1 а.с.234) відомостей про відкриття розрахункового рахунку, зазначеному у п.1.5 кредитного договору, не може бути належним доказом того, що ОСОБА_2 кредитних коштів не отримував.

Як свідчить розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором 27.02.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 30000 доларів США, та з 05.03.2007 року почав погашати кредитну заборгованість по тілу кредиту та по процентам саме у доларах США (т.1 а.с.16-28).

Зазначене підтверджується і заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.10.2014 року, яке у подальшому було скасовано ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, в якій відповідач не погоджується лише з розміром кредитної заборгованості та вказує, що ним додатково було сплачено 5040 доларів США, які позивачем не відображені у довідці-розрахунку, та надав на підтвердження своїх доводів копії квитанцій про сплату кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме від 31.10.2012 р. №61 на суму 1030 дол. США, від 31.01.2013 року №41 на суму 1560 доларів США, від 30.08.2013 року №76 на суму 1000 доларів США, від 06.12.2013 року №129 на суму 200 доларів США, від 07.02.2014 року №108 на суму 750 доларів США, від 14.02.2014 року №82 на суму 500 доларів США (т.1 а.с.89-93).

Також до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем було надано свій розрахунок сплати кредитної заборгованості та процентів у доларах США (т.1 а.с.94-101, 108-117, 119-128).

Даний розрахунок перевірено апеляційним судом та не може бути прийнятий до уваги з тих підстав, що, по-перше, кошти у сумі 5040 доларів США відображені та враховані при визначені заборгованості у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, а, по-друге, у розрахунку відповідача сплачені кошти відповідач розподіляв на сплату заборгованості по тілу кредиту та по відсотках на свій розсуд, всупереч п.1.6 кредитного договору (черговість погашення грошових зобовязань).

Останній платіж за даними позивача відповідачем внесено у доларах США 14.02.2014 року, за даними відповідача у доларах США 01.01.2014 року.

Колегія суддів погоджується з розрахунком заборгованості, наданому позивачем, оскільки даний розрахунок не спростований належними та допустимими доказами, і сумнівів у його правильності не викликає. У розрахунку відображені усі платежі, здійснені відповідачем, суми яких підтверджуються і розрахунком відповідача. При цьому відповідач не врахував виникнення простроченої заборгованості та п.1.6 кредитного договору та дійшов невірного висновку про загальний розмір заборгованості по кредиту.

Таким чином, письмовими доказами по справі підтверджується та не спростована відповідачем кредитна заборгованість, яка виникла у ОСОБА_2 перед позивачем.

У судовому засіданні апеляційного суду представники відповідачів просили вийти за межі доводів апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції у повному обсязі у звязку тим, що з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість солідарно з ОСОБА_2 безпідставно. Договір поруки має бути визнано припиненим за ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки збільшився обсяг відповідальності поручителя у звязку зі збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами без згоди поручителя.

Колегія суддів перевірила вказані доводи представників відповідачів та вважає їх безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з умовами п.1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка у розмірі 13 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору.

Відповідно до п.1.3.2 кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 19,5 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування та облік таких процентів банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативних актів НБУ.

Пунктом 1.3.3 кредитного договору передбачено, що сторони домовились про те, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених п.п «а» та/або «б» п.9.2 цього договору.

Пунктом 9.2 кредитного договору передбачена зміна розміру процентної ставки в сторону збільшення при настанні обставин, викладених у підпунктах «а» та «б» цього пункту та порядок збільшення розміру процентної ставки.

Як убачається з розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом процентна ставка періодично змінювалась в сторону збільшення у місяці, в якому виникла прострочена заборгованість (т.1 а.с.18-25).

При цьому колегія суддів вважає, що зазначене не є збільшенням обсягу зобовязання у розумінні ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки в разі погашення простроченої заборгованості по кредиту та по процентам за його користування процентна ставка змінювалася в сторону зменшення до 13 %.

Таким чином, порядок зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення, передбачений п.9.2 договору, у даному випадку не застосовується.

Відповідно до п.1.2 договору поруки від 27 лютого 2007 року за №0-П поручителю відомі усі умови основного договору, що виникли з кредитного договору від 27 лютого 2007 року за №0.

З урахуванням обставин справи та досліджених у судовому засіданні доказів суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором. Підстави для визнання поруки припиненою у судовому засіданні апеляційного суду не підтвердились.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: