АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8952/15 Головуючий 1 інст. Чудновська І.І.
Справа № 646/8389/15-ц
Категорія : стягнення аліментів Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного батька за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного батька.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що він з 2000 року був інвалідом другої групи, наразі є інвалід першої групи; єдиним його доходом є пенсія за інвалідністю, інших джерел доходу не має. Зазначає, що він є самотнім чоловіком, допомагати та підтримувати його матеріально нікому. Відповідачка є єдиною його донькою, яка працює та має можливість надавати йому матеріальну допомогу.

Тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачки аліменти на своє утримання у розмірі 949 грн., починаючи з дати подання позову і довічно.

У судовому засіданні представник відповідачки заперечував проти позову, вказував, що на теперішній час ОСОБА_2 є тимчасово непрацездатною особою, бо знаходиться у відпустці по догляду за донькою до трьох років, тому заробітну плату вона не отримує, джерелом її доходу є соціальні виплати Управління праці та соціального захисту населення, які становлять близько 130 грн. на місяць. Також вказував, що позивач зловживає спиртними напоями, тому між сторонами і склалися неприязні стосунки. ОСОБА_1 не доведено наявності потреби у нього для матеріальної допомоги.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання останнього аліменти в розмірі 100 грн. Стягнуто з відповідачки на користь держави судові витрати в сумі 24,36 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховано, що наразі відповідачка є непрацездатною особою; крім того, є тяжко хворою особою з 2014 року, ймовірний діагноз: наявність наросту жовчного міхура або гіперпластичний холецистит з наявністю пігментних конкрементів, кіста селезінки, реактивний випіт черевної порожнини; ОСОБА_2 потребує операції, проте на теперішній час вона не має матеріальної можливості на її проведення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обовязку дитини утримувати непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, вирішено питання судових витрат.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Обов'язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України.

Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо.

Цей конституційний обов'язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у главі 17 СК України "Обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання".

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК.

Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи (а.с.6). Отримує пенсію у розмірі близько 1 573 грн. (а.с.52).

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Матеріали справи свідчать, що відповідачка ОСОБА_2 є донькою позивача (а.с.9).

Згідно наказу Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 06 березня 2013 року №71 ОСОБА_2, економіст ІІ категорії відділу бек-офісних операцій філії АТ «Укрексімбанк» в м.Харкові, надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18 березня 2013 року по 25 грудня 2015 року (а.с.31).

ОСОБА_2 знаходиться на обліку Управління праці та соціального захисту населення та отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 130 грн. на місяць (а.с.46).

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Сторонами не заперечується, що одержувати утримання від інших осіб ОСОБА_1 не має можливості, бо є розлученим (а.с.7).

Доводи апеляційної скарги про неможливість відповідачки надавати матеріальну допомогу батькові не спростовує наявності потреби допомоги в утриманні та спростовуються вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Повнолітні дочка, син зобов'язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов'язок дітей не пов'язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням усіх обставин у справі, стягнувши з відповідачки на користь позивача аліменти у розмірі 100 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитись із розрахунком стягнутої суми судового збору.

Так, статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так, при поданні позовної заяви позивач не сплачував судовий збір з урахуванням предмету позову, сума яка підлягала до сплати мала становити 243 грн. 60 коп.

Суд, задовольняючи частково позовні вимоги, стягнув з відповідачки на користь держави 24 грн. 36 коп. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Проте, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», в редакції від 01 листопада 2011 року, ставка судового збору у спірних правовідносинах не може бути меншою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто не може бути меншою ніж 243 грн. 60 коп.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнутого судового збору.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. ст. 88, 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20 листопада 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в сумі 219 грн. 24 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

ОСОБА_5