Справа № 750/4088/15-ц
Провадження № 2/750/1703/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.

за участю секретаря Кравченко І. В.,

за участю позивача представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про розірвання кредитного договору,-

в с т а н о в и в :

24.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про розірвання кредитного договору, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що внаслідок кризових процесів у економіці країни позивач не може вчасно обслуговувати кредит. Розірвати кредитний договір позивач просить у звязку із тим, що змінились істотні обставини.

Позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову просив відмовити.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

20.08.2013 між ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір без номеру, за умовами якого останній отримав від Банку кредит в розмірі 9000 грн. 00 коп., сторони погодили, що ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000 грн строком на один рік з можливістю пролонгації (а.с. 26,50).

01.12.2014 року позивачем на адресу ПАТ Альфа-Банк було надано звернення з проханням реструктуризації боргу № 125159 , яку банк отримав 01.12.2014 року (а.с. 5). Однак його прохання не було задоволено відповідачем.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою ст. 652 ЦК України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частина четверта ст. 652 ЦК України встановлює, що зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, суд приходить до висновку, що настання світової фінансової кризи та погіршення матеріального становища позивача (а.с. 20-23) не є істотною зміною обставин, якими сторони договору фінансового лізингу керувалися при його укладенні.

Правову позицію, яка зводиться до того, що настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладенні, оскільки економічна криза носить загальний характер та стосується обох договірних сторін, відтак, це саме по собі не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судовому порядку, Верховний суд України висловлював в постановах з приводу неоднакового застосування однієї і тієї самої норми матеріального права від 22 вересня 2010 року та постанові від 20.02.2012 року (справа № 6-93цс11).

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 607, 651, 652 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Литвиненко