АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4077/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3905/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Пилипчук Л.І.,

суддів: Карнауха П.М., Чумак О.В.,

секретар: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповадача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4,

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, викладеної останнім в листі від 22.05.2015 року №50-Р на адресу Кабінету Міністрів України. Посилався на те, що поширена відповідачем у вказаному листі інформація про його діяльність на посаді виконуючого обовязки директора Національного природного парку «Нижньосульський», яку він займає більше ніж девять місяців, є недостовірною та порочить ділову репутацію. Тому просив зобовязати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення на адресу Кабінету Міністрів відповідного листа, а також шляхом виступу в регіональних засобах масової інформації, зокрема на телеканалі «Лтава». Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за безпідставністю.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що районним судом при винесенні рішення не взято до уваги відсутність доказів наявності деструкції в роботі персоналу Національного природного парку (далі НПП) «Нижньосульський».

Зазначає, що судом не взято до уваги дані планових перевірок Парку, проведених державними екологічними інспекціями у Черкаській та Полтавській областях, які підтверджують відсутність браконьєрства на території Парку та фактів, викладених відповідачем у зазначеному листі. Також судом не досліджено вимоги конкурсної комісії до кандидатів на посаду директора, що були встановлені наказом Мінприроди України від 23.03.2015 № 89, а також відомості про його трудову діяльність.

Висновки суду ґрунтуються на неналежних доказах. При цьому суд не врахував, що лист з недостовірною інформацією, направлений до Кабінету Міністрів України, виконаний відповідачем, не маючи на те належних повноважень, від імені Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відомості, які зазначені в листі від 22.05.2015 року за №50-Р за підписом в.о. голови Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, на спростуванні яких наполягає позивач по справі, відповідають дійсності, та не принижують ділову репутацію позивача, оскільки позивач має право на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Вказаним зверненням відповідач не заподіяв позивачу моральну шкоду, тому підстави для її стягнення відсутні.

Такий висновок місцевого суду відповідає фактичним обставинам справи та нормам права, що регулюють спірні правовідносини.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 направив до Кабінету Міністрів України лист від 22.05.2015 р. за №50-р, підписаний ним як в.о. голови Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи, де була викладена інформація наступного змісту:

«Подив і жаль викликає у полтавської громадськості дії посадовців Мінприроди України щодо координації діяльності національного природного парку «Нижньосульський». Призначений незаконно на посаду в.о. директора цього парку ОСОБА_4 (такої посади у штатному розпису даної організації не існувало, а заступником чи директором громадянин ОСОБА_4 до призначення не працював) через ряд своїх управлінських рішень перетворив роботу персоналу на повну деструкцію, навіть без натяку на природоохоронну діяльність. Обстеження території парку навесні цього року виявило жахливу картину, на яку жодної реакції до сьогоднішнього дня. На островах р.Сула були виявлені шкури та інші залишки забитих диких тварин (кабанів), місця спилу дерев твердих листяних порід. Також виявлено місця великих площ спалювання водно-болотної рослинності, глибоко вражала засміченість в урізі води (склотара, сміття пластикового походження). Розроблений проект організації природного парку «Нижньосульський» настільки недосконалий, що деякі позиції, зазначені в ньому, скоріше відносяться до гумористично-віртуальних, при цьому жодне з зауважень з боку Полтавського обласного управління екології та природних ресурсів не було враховано. Нагадування про ці факти директору Департаменту заповідної справи ОСОБА_5 під час спільних нарад не призвело до жодної реакції, окрім посмішки та здвигу плечима. Натомість педалюються питання запровадження режиму рибальства без вивчення місць масового скупчення водних живих ресурсів та зимувальних ям. На даний час проводиться конкурс на посаду директора НПП «Нижньосульський» і в черговий раз в порушення законодавства допущений ОСОБА_4, бо ні в які часи він не надбав 5 років роботи на керівній посаді, бо ця норма поширюється на нього як і на всіх конкурсантів.» /а.с.7/

Той факт, що ОСОБА_6Л, підписуючи лист як в.о. голови Полтавської обласної організації Українського товариства охорони природи, не мав повноважень, оскільки не виконував обовязків голови зазначеної організації, - визнаний самим відповідачем та підтверджується листом голови Полтавської обласної організації УТОП /а.с.8/ Таким чином, викладені ним в листі обставини є його особистим зверненням як громадянина.

Аналізуючи зміст вказаного листа та виклад обставин, які позивач називає недостовірною інформацією, можна зробити висновок, що в ньому викладено як факти, які відповідач виявив на території парку особисто (залишки забитих диких тварин, місця спалювання водно-болотистої рослинності), що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, так й оціночні судження, зокрема критика позивача, оцінка його дій, які є субєктивними думками автора листа.

В даному випадку в діях відповідача має місце реалізація свого конституційного права на звернення, на вираження своїх поглядів, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження ділової репутації позивача.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи, перевірив достовірність викладеної в оспорюваному листі інформації належними та допустимими доказами показаннями свідків, письмовими доказами, дав їм належну правову оцінку. /а.с.51,52/

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної карги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ П.М. ОСОБА_7 Чумак

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1