Справа № 276/775/15-ц
Провадження по справі №2/276/308/15
08 вересня 2015 року смт. Володарськ-Волинський
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Мельника М.Л.
при секретаря Ігнатенко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не прибув, у своїй заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачбудучи належним чином повідомленийпро час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причину неявки суд не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковомузадоволенню із слідуючих підстав.
Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у тій самій сумі, що були передані позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ч. 2 якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойка визначається, як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (ст. 549, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 259 ч. 1 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до п. 5.5 кредитного договору № ZRDWGK000004148 від 08.07.2008 року сторони домовились, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
Крім того, згідно ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користуванням кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.
Таким чином вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, заборгованості по комісії та штрафів.
Пеня, заборгованість по комісії та штрафи підлягають стягненню в національній грошовій одиниці гривні.
Штраф (фіксована частина) становить: 12,09 дол. США х 20,67 грн = 249,90 грн.
Зі змісту ст.551 ЦК України - предметом неустойки може бути грошова сума, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
В пункті 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено,
що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-126цс13, яка в силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Оскільки розмір пені більший від розміру боргового зобов'язання суд враховуючи вимоги ст.551 ЦК України зменшує розмір пені з 563070,23 грн. до 300000 грн.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 3654 грн.
Керуючись ст. ст 208, 212- 215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 553, 1049,1050 ЦК України, суд-
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» частково задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: /підпис/
Суддя: М.Л. Мельник