ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1125/15-ц
Провадження № 2/362/1130/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Голосіївської у місті Києві РДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу батька та на виготовлення проїзних документів, -

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон, у супроводі матері, та виготовлення проїздних документів без згоди батька.

Вказуючи на те, що починаючи з жовтня 2006 року до січня 2014 року включно проживала однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 Від даних відносин у них народилося двоє синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання відносин проживають разом з нею та не спілкуються із батьком. ОСОБА_5 є дитиною шкільного віку і 01 вересня 2015 року йде до першого класу школи № 87 м. Києва. Позивач вказує, що приділяє велику увагу фізичному і духовному розвитку синів, їх навчанню та вихованню. Крім того, діти мають захворювання органів дихання, що потребує оздоровлення у визначеному лікарями кліматному поясі, яким є Республіка Туреччина, але без добровільної згоди батька дітей вони не можуть покинути територію України та оформити дитячі проїзні документи чи інші необхідні для виїзду документи. ОСОБА_5 обставини і змусили її звернутись до суду, оскільки хлопчики не можуть виїжджати за межі України з метою оздоровлення та культурного розвитку. З урахуванням викладеного, просила суд надати її дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон, без згоди батька та, надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, її малолітнім дітям у супроводі матері без згоди батька до досягнення дітьми шістнадцятиріччя.

В судовому засідання представник позивача позов підтримала та просила задовльнитти з викладених у ньому підстав.

ОСОБА_2 19 серпня 2015 року направив до суду заперечення щодо позову та просив слухати справу за його відсутності, просив в з адоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 133-134).

Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Голосіївської у місті Києві РДА 07 серпня 2015 року направив до суду лист вих. № 100/09-2490, в якому не заперечував щодо тимчасового виїзду малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 за кордон (а.с. 126).

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам кожному окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом із тим відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони починаючи з жовтня 2006 року та до січня 2014 року включно проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, що визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню.

Також сторонами в судовому засіданні визнано проживання дітей разом з позивачкою та знаходження їх на її утриманні.

10 липня 2008 року у сторін народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 419626 видане 17 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ м. Києва, актовий запис № 2666 (а.с.14).

24 липня 2010 року у сторін народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 419625 видане 17 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького РУЮ м. Києва, актовий запис № 4075 (а.с.15).

Згідно довідки вих. № 23/12/2 від 23 грудня 2014 року виданої генеральним директором ТОВ «А-ТУРИСТИК ІНТЕРНЕШНЛ», ОСОБА_1 з 01 жовтня 2014 року працює на посаді спеціаліста відділу продажів в туристичній компанії, де, за характеристикою від 25 лютого 2015 року вих. № 25/02/2, зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с. 16-17).

З огляду бізнес плану розвитку напрямку Туреччина на сезон 2015 року від 25 лютого 2015 року за вих. № 25/02/1, ОСОБА_1 у період з 09 березня 2014 року до 07 вересня 2014 року проживала у Туреччині та має власне житло в м. Анталія, Туреччина, а також в період з 01 травня 2015 року до 25 листопада 2015 року призначено відповідальною за розробку, організацію та виконання заходів з розширення діяльності компанії ТОВ «А-Туристик Інтернешнл» на ринку туристичних послуг по напрямку «Туреччина» (а.с. 18-20).

Наявність у позивачки нерухомості в Республіці Туреччина підтверджено також свідоцтвом про володіння нерухомістю, реєстр. № 28261, том № 142, сторінка № 14077 від 18 липня 2014 року (а.с. 40-42).

Як вбачається із дозволу на виїзд дітей за кордон від 03 вересня 2014 року, реєстр. № 14354, засвідченого 07 травня 2014 року нотаріусом 13-ї нотаріальної контори ОСОБА_6 Османджиоглу, відповідач надав згоду на виїзд своїх дітей ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 разом з їх матірю ОСОБА_1 за кордон та видачу їм у цьому звязку паспортів, поновлення виданих раніше паспортів, а також надав згоду на їх поїздку, отримання віз, продовження терміну дії віз та паспортів, повернення до Туреччини, їх проживання в Туреччині, отримання документів на проживання (а.с.44-45).

Як вбачається з довідок та консультативних висновків, виданих 23 квітня 2015 року лікарем медичного центру «Велес», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, рекомендовано оздоровлення в умовах морського середземного клімату (а.с. 48-51).

За висновком вих. № 50 від 03 серпня 2015 року складеним за результатом дослідження психоемоційного стану ОСОБА_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1 та оцінки дитячо-батьківських відносин, неочікуваний відїзд дітей разом з батьком з Туреччини без інформування їх матері про це справило неабияке враження на дітей, травмувало їх. Психоемоційний стан дітей викликав у психологів тривогу. Обидва хлопчика потребують психологічної реабілітації та стабільності умов їх проживання. Конфлікти батьків не повинні стосуватися дітей. Діти потребуються захисту від агресії, невизначеності, вони не повинні бути присутніми при зясуванні батьками своїх стосунків (а.с.137-140).

Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, йде до першого класу 87 ої школи м. Києва.

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року, яке станом на час розгляду справи не набрала законної силизадоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей (а.с.141-145).

На час розгляду даної справи між сторонами існує спір з приводу встановлення порядку спілкування дитини з батьком.

Представником позивача в судовому засіданні було надано проект мирової угоди щодо врегулювання спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначення часу та місця побачення з дітьми, якій ще на стадії погодження (а.с.151).

За приписами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Право фізичної особи на свободу пересування закріплене також у нормі ч.1 ст.313 ЦК України.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний висновок.

Відповідно до частини 2 статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За змістом ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон.

Відповідно до п.1 п.4 Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина країни для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання і вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до Правил записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з тим, реалізація особами своїх батьківських прав не може мати наслідком порушення прав дитини на вільний та всебічний розвиток.

Суд оцінивши докази у справі, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон у супроводі матері, без згоди батька, а також надання дозволу матері на оформлення проїзного документа для дітей для виїзду за кордон - буде відповідати інтересам хлопчиків, які ростуть, розвиваються та потребують стабільності умов їх проживання, але з обов'язковим покладенням обов'язку на матір забезпечити приїзд синів до України, не виходячи за часовий проміжок наданого дозволу. Суд бере до уваги доводи позивача про те, що внаслідок захворювання органів дихання синам корисно буде відвідати екологічно чисті місця за кордоном, а також необхідність тимчасово виїжджати за межі України для культурного, духовного та всебічного розвитку. Також суд при визначенні строку виїздів дітей за межі території України приймає до уваги вік дітей, один з яких є дитиною шкільного віку, а відповідно і виїжджати за кордон матиме змогу лише під час перебування на канікулах, тривалий термін яких є в зимовий та літній періоди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом надання дозволу матері на оформлення проїзного документа для дітей для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд неповнолітніх синів за кордон, у супроводі матері, без згоди та супроводу другого з батьків на термін, що відповідає строку тривання зимових та літніх шкільних канікул до досягнення дітьми шістнадцятиріччя.

Щодо вимог про стягнення із відповідача 3 409 грн. витрат на оплату праці адвоката, то вони підлягають до задоволення з наступних підстав.

Положенням ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2015 року становить 1218 гривень.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого представником позивача ОСОБА_7 на представництво інтересів позивача в суді, становить 7 год. (1218 грн. х 40 % = 487 грн.- гранічний розмір вартості одної години; 487 грн. х 7 год. = 3409 грн.).

Виходячи із зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого представник ОСОБА_7 брала участь у справі, граничний розмір на правову допомогу може становити 3 409 грн., які і слід стягнути із відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, як судові витрати по оплаті послуг адвоката за надання правової допомоги.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 974 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.150, 151 Сімейного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 313 ЦК України, ст.ст.3, 10, 15, 57, 59, 60, 61, 88, 213-215, 223 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей закордон без згоди та супроводу батька та на виготовлення проїзних документів задовольнити частково.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі його матері ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 03039, АДРЕСА_1, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 08672, Київська область, Васильківський район, с. Червоне поле, вул. Ватутіна, буд. 19, тривалістю виїзду за межі України в період починаючи з 25 грудня до 14 січня включно та з 01 червня до 31 серпня включно до досягнення дитиною шістнадцятиріччя до Республіки Туреччина.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою: 03039, АДРЕСА_1, на виготовлення проїзного документу, паспорту громадянина України для виїзду закордон, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину кордону України для неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 08672, Київська область, Васильківський район, с. Червоне поле, вул. Ватутіна, буд. 19.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі його матері ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 03039, АДРЕСА_1, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 08672, Київська область, Васильківський район, с. Червоне поле, вул. Ватутіна, буд. 19, тривалістю виїзду за межі України у період починаючи з 25 грудня до 14 січня включно та з 01 червня до 31 серпня включно до досягнення дитиною шістнадцятиріччя до Республіки Туреччина.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою: 03039, АДРЕСА_1, на виготовлення проїзного документу, паспорту громадянина України для виїзду закордон, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину кордону України для малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 08672, Київська область, Васильківський район, с. Червоне поле, вул. Ватутіна, буд. 19.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 974 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 3 409 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього 4 383 грн. 40 коп. понесених судових витрат по справі.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21 серпня 2015 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко