Провадження № 2/235/4381/15
Справа № 235/9117/15 ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Задерей А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

за участю представника третьої особи

органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з 26.02.2005 року по 25.06.2015 року. Від сумісного проживання має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їх син ОСОБА_5 страждає на алергію і потребує профілактичного лікування . Також згідно довідки з комунального управління центральної медико-соціальної допомоги № 3 м. Донецька від 20.10.2015 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на атонічний дерматит. На підставі усних консультацій з лікарями вона дійшла висновку, що сприятливими умовами для лікування сина є хоча б тимчасові перебування ним в таких країнах як: Туреччина, Єгіпет, країни Євросоюзу, Австралія, Російська Федерація, ОСОБА_7 Крим. Просить винести рішення суду, яким надати дозвіл ОСОБА_1 провозити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із міста Донецька та в місто Донецьк, а також перетинати кордони України для в»їзду та виїзду в Туреччину, Єгіпет, Країни Євросоюзу, Австралію, Арабські Емірати, Російську Федерацію та ОСОБА_7 Крим.

В подальшому, 05. 11.2015 року позивачкою були уточнені позовні вимоги, зокрема просила надати дозвіл ОСОБА_1 провозити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із міста Донецьк та в місто Донецьк, а також перетинати кордони України з Російською Федерацією для тимчасового перебування дітей в Росії терміном на 1 рік.

Представником позивача вдруге, 16.11.2015 року були уточнені позовні вимоги, а саме просив надати ОСОБА_1 тимчасовий дозвіл терміном до 17 листопада 2016 року на здійснення оформлення документів для тимчасового виїзду та супроводу за межі України до Російської Федерації терміном до 17 листопада 2016 року малолітньої дитини ОСОБА_5 та малолітньої дитини ОСОБА_6, без згоди батька, ОСОБА_4.

В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу слухати без участі представника.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Уточнив, що з 12.11.2015 року та на теперішній час сторони примирились, проживають разом та приводу з надання дозволу спору між ними не існує. Але, в подальшому, вважає між ними може вдруге виникнути спірне питання, тому просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, в клопотанні, яке було надано на адресу суду від 06.11.2015 року, просив справу слухати без його участі , проти позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги просила визнати на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_4 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 ( а. с. 5,6).

Судом встановлено, що з травня 2014 року по 12.11.2015 року сторони проживали окремо один від одного, на момент їх окремого проживання між ними існував спір про надання дозволу неповнолітнім дітям на виїзд за кордон. З 12.11.2015 року, як підтвердив представник позивача в судовому засіданні, позивач і відповідач примирились, проживають разом за однією адресою. На момент їх проживання спору про надання дозволу неповнолітнім дітям не існує.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради про вирішення спору про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон з»ясувати стан виконання ОСОБА_4 батьківських обовязків з утримання та виховання дітей не є можливим у звязку з відсутністю будь-яких документів у справі. ( а. с. 29).

До матеріалів справи позивачкою надана копія медичної довідки, з якої вбачається, що ОСОБА_4, 14.11.2006 року страждає атонічним дерматитом , будь-які рекомендації стосовно необхідності вивозу дитини за кордон у звязку зі станом здоров»я в документі не зазначені.

Окрім того, суд не може прийняти до уваги вказаний медичний документ як доказ, оскільки він не відповідає формі , затвердженої наказом МОЗ за № 730, зареєстрованої в МЮ України 15.11.2006 року за N 1203/13077 «Про затвердження форми первинної облікової документації 079-1/о та порядку видачі форми"Медична довідка про стан здоров'я дитини, яка виїжджає за кордон на відпочинок та оздоровлення"та не наданий його оригінал .

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного з батьків неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231 за наявності заперечень одного з батьків паспорт/ проїзний документ дитини може бути оформлено на підставі рішення суду ( п.18).

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

У судовому рішенні має бути посилання на п. 2 Закону про порядок виїзду з України, п.п.2,4-2 Правил перетинання державного кордону та п.п. 16,23 Правил оформлення і видачі паспорта. У резолютивній частині рішення необхідно зазначати про надання дозволу на виїзд дитини за кордон і про надання дозволу на оформлення проїзного документа на дитину. У разі встановлення судом необхідності перебування дитини не в одній країні, а в кількох протягом одного виїзду з України, в резолютивній частині рішення має бути вказівка на ці країни.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення та у конкретну країну або країни, у яких перебуватиме дитина протягом виїзду.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачкою та представником не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини в супроводі матері, без згоди та супроводу батька, в яких було б зазначено країну, в яку дозволяється виїзд дитини і конкретний часовий проміжок перебування в іноземній державі, то у суда відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, враховуючи пояснення представника позивача в судовому засіданні про те, що на момент розгляду справи позивачка і відповідач примирилися і між ними не існує спору про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, а причиною розгляду позовних вимог є його припущення про можливість виникнення між сторонами такого спору у майбутньому, суд приходить до висновку, що надання рішенням суду дозволу на майбутнє, на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обовязків батьків відносно виховання дітей, і фактично позбавляють батька можливості брати участь у їх вихованні та можливості спілкування з ними.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Окрім того, під час складання повного тексту рішення суд прийшов до висновку про винесення окремої ухвали на адресу органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 141 СК України, Закону України від 21.01.1994 року « Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України»,

, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: