Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/448115 Головуючий у 1-й інстанції: Мосейко Я.В.
Є.У.№ 324/1535/14-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське», третя особа відділ державного агентства земельних ресурсів України в Пологівському районі Запорізької області про визнання додаткової угоди недійсною,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом .

Зазначав, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована на території Семенівської сільської ради, Пологівського району, Запорізької області, розміром 11,98 га, яку він у квітні 2007 року передав в оренду ТОВ «Семенівське» на строк до 31 грудня 2013 року, про що сторони уклали відповідний договір. По закінченню строку дії договору він попередив орендаря про свій намір самостійно обробляти землю, проте останній відмовився повертати земельну ділянку, пославшись на внесення змін до договору оренди у грудні 2009 року, згідно яким строк дії договору продовжено до 2019 року. Посилаючись на те, що додатковий договір він ніколи не підписував та про його існування дізнався тільки у грудні 2013 року, просив на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України визнати його недійсним.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 01.12.2009 року до договору оренди земельної ділянки № 22 від 01.04.2007 року, укладену між ОСОБА_2 та ТОВ «Семенівське».

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ТОВ «Семенівське» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним, оскільки позивач його не підписував, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 11,9807 га, розташованої на території Семенівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. 01 квітня 2007 року ОСОБА_2 уклав ТОВ «Семенівське» договір оренди земельної ділянки строком на шість років до 31 грудня 2013 року, розмір орендної плати 2% від нормативної вартості земельної ділянки (а.с.39-43).

01 грудня 2009 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки, згідно якої строк дії договору визначили до 31 грудня 2019 року, розмір орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.38).

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, спірний додатковий договір укладений сторонами у письмовій формі та зареєстрований в Пологівському районному відділі земельних ресурсів 19 травня 2010 року за № 89 (а.с.38).

Проте, згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи №63-15 від 20.04.2015 року Запорізького відділення Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз підпис від імені ОСОБА_2 в трьох екземплярах договорів оренди земельної ділянки від 01.04.2007 року, в додатковій угоді №1 від 01.12.2009 року до договору оренди землі і в оригіналах платіжних відомостей за 2012 р., виконані не ОСОБА_2 і не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с.79-102).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, посилаючись на вищезазначений висновок експертного почеркознавчого дослідження, виходив із того, що оскільки позивач додаткову угоду до договору оренди не підписував, то договір слід визнати недійсним.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначеному висновку експерта дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не брав участі в укладанні оспорюваної угоди, а відтак волевиявлення останнього на йог укладання було відсутнє. Обговорення з посадовими особами товариства умов договору оренди за обставин не підписання ОСОБА_2 в подальшому самого договору та наявності факту його оспорювання не має будь-якого правового значення та не тягне за собою виникнення прав та обов'язків.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права являються безпідставними і не відповідають фактичним обставинам справи.

Отримання ОСОБА_2 після 2009 року орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки, як зазначав орендодавець, умовами договору оренди від 1 квітня 2007 року була передбачена можливість збільшення орендної плати. Крім того, такий розмір плати був визначений Указом Президента України від 19.08.2008 року, а тому він вважав його обовязковим до виконання без внесення будь-яких змін до раніше укладеного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач був добре обізнаний про укладання додаткової угоди, погоджувався з її умовами, оскільки отримував орендну плату у більшому розмірі не спростовують висновків суду першої інстанції про недійсність оспорюваного договору.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: