Номер провадження: 22-ц/785/5089/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Ісаєвої Н.В.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 28.10.1995 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу є донька ОСОБА_5, яка народилась 30 вересня 1997 року.

05.08.2005 року, тобто під час шлюбу, та за рахунок спільних коштів нею і відповідачем на підставі договору купівлі-продажу була придбана земельна ділянка загальною площею 0,1138 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Садова, 16.

В подальшому також під час шлюбу та рахунок спільних коштів нею та відповідачем на зазначеній вище земельній ділянці був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Право власності на земельну ділянку та жилий будинок в установленому законом порядку оформлено на імя відповідача, який відмовляється визнати її право власності на 1/2 частину цього майна.

З наведених підстав позивач просила, визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині зазначених вище земельної ділянки та жилого будинку.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1138 га, кадастровий номер :02:003:0146, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Садова, 16; на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який в цілому складається з позначених на плані: під літ. «А,а,а1,а2» - жилого будинку загальною площею 198,4 м2, житловою площею 96 м2, підсобною площею 91 м2; під літ. «Б» - гаражу; №№1-7,1 - споруд, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Садова, буд. 16.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що сторони з 28 жовтня 1995 року до 28 березня 2015 року перебували у шлюбі.

05.08.2005 року на підставі договору купівлі-продажу на імя відповідача була придбана земельна ділянка загальною площею 0,1138 га, кадастровий номер :02:003:0146, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Садова.16, що підтверджено договором купівлі-продажу. (а.с. 11)

Право власності на земельну ділянку на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку було зареєстроване на імя відповідача. (а.с. 13-14)

На підставі дозволу Молодіжненської сільської ради від 31.08.2005 року на земельній ділянці був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який рішенням державної приймальної комісії від 05.12.2008 року був прийнятий в експлуатацію і право власності на нього в установленому законом порядку зареєстроване за відповідачем. (а.с. 15-20)

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, нерухоме майно у виді земельної ділянки та жилого будинку було набуте сторонами під час шлюбу, є спільним майном подружжя, оскільки виходячи зі змісту ст. 60 СК України законодавець встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі.

Посилання апелянта на те, що спірні земельна ділянка та житловий будинок є його особистим майном та були придбані ним за рахунок подарованих йому його батьками грошових коштів є недоведеними.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_5