Справа №588/680/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1377/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 04 червня 2015 року про закриття провадження та на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 червня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Тростянецький машинобудівний завод », арбітражного керуючого ОСОБА_6 про стягнення заробітної плати та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Тростянецького районного суд Сумської області з даним позовом в яком просив:

визнати дії ліквідатора неправомірними;

стягнути з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» ( далі ВАТ ) середній заробіток з 30 червня 2009 року по день прийняття судового рішення за невиплату заробітної плати за травень-червень 2009 року, середньої заробітної плати з дня наступного після звільнення, за невиплату вихідної допомоги в день звільнення в сумі 100 грн. 06 коп. за кожен робочий день затримки (1488 днів) розрахунку при звільненні; 2447 грн. 01 коп. компенсації втрати грошових доходів; невиплачений середній заробіток у сумі 1313 грн. коп. з 21 грудня 2010 року; середній заробіток в сумі 5628 грн. 38 коп. з 21 грудня 2011 року; недоплачену вихідну допомогу в сумі 878 грн. 09 коп. з 30 червня 2009 року; середній заробіток з дня наступного після прийняття судового рішення по день фактичного розрахунку по 100 грн. 06 коп. за кожен робочий день;

зобовязати ВАТ нарахувати і виплатити компенсацію втрати грошових доходів з невиплаченої суми компенсації 2447 грн. 01 коп. з 17 червня 2011 року; з недоплаченої суми вихідної допомоги 878 грн. 09 коп. з 30 червня 2009 року; з невиплаченої середньої заробітної плати з 21 грудня 2010 року з суми 1313 грн. 39 коп.; з незаконно утриманої (вилученої) середньої заробітної плати з 21 грудня 2010 року з суми 5628 грн. 38 коп.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 04 червня 2015 року закрито провадження у справі ОСОБА_4 до ВАТ, арбітражного керуючого ОСОБА_6 у частині вимог про стягнення середнього заробітку за період з 30 червня 2009 року по 02 жовтня 2014 року за невиплату заробітної плати за травень-червень 2009 року, середньої заробітної плати з дня наступного після звільнення, за невиплату вихідної допомоги в день звільнення в сумі 100 грн. 06 коп. за кожен робочий день затримки розрахунку при звільненні; стягнення з ВАТ на користь ОСОБА_4 невиплаченого середнього заробітку в сумі 1313 грн. 39 коп. з 21 грудня 2010 року та в сумі 5628 грн. 28 коп. з 21 грудня 2011 року; про зобовязання ВАТ нарахувати і виплатити ОСОБА_4 компенсацію втрати грошових доходів з незаконно утриманої (вилученої) середньої заробітної плати з суми 5628 грн. 38 грн. за період з серпня 2011 року по день фактичного розрахунку, у зв'язку із набранням законної сили рішеннями суду, ухвалених з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 04 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_4 ОСОБА_5, посилаючись на неповноту зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу та рішення суду скасувати рішення, а справу передати для розгляду до належного найближчого територіального суду Сумської області.

Вказує, суд постановляючи ухвалу про закриття провадження по справі в частині вимог, не взяв до уваги, що спірні відносини виникли після ухвалення рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року та змінились періодичні платежі, які підтягали стягненню в звязку з невиконанням даного рішення. Зазначає також, що справу розглянуто не належним складом суду, з участю секретаря судового засідання Горлянд С.В., яка вже неодноразово брала участь у розгляді справ по спорах між цими ж сторонами, а тому повинна була заявити самовідвід.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено місцевим судом і вбачається з копії трудової книжки серії БТ-ІІ №6227454, ОСОБА_4 з 14 березня 2000 року по 30 червня 2009 року працював у ВАТ ( а.с. 17-18 ).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2011 року, стягнуто з ВАТ на користь ОСОБА_4 5863 грн. 93 коп. вихідної допомоги при звільненні, 1571 грн. 51 коп. заробітної плати за травень 2009 року, 5298 грн. 35 коп. заробітної плати за червень 2009 року з урахуванням компенсації відпускних; 37522 грн. 50 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 375 днів, 500 грн. моральної шкоди та зобов'язано нарахувати компенсацію інфляційних за знецінення грошових доходів за травень-червень 2009 року ( а.с. 12-16 ).

На підставі вказаного рішення суду були видані два виконавчих листа, в яких у відповідному розділі містять відмітки про виконання судового рішення. Зокрема, вказано, що виплачено: заробітну плату за травень 2009 року в сумі 1571 грн. 51 коп.; заробітну плату за червень 2009 року в сумі 5298 грн. 36 коп.; вихідну допомогу в сумі 5853 грн. 93 коп.; утримано податок 878 грн. 09 коп.; виплачено стягувачу 4975 грн. 84 коп.; моральна шкода 500 грн.; утримано податку 75 грн.; виплачено стягувачу 425 грн.; середній заробіток за затримку при звільненні 37522 грн. 50 коп.; утримано податку 5628 грн. 38 коп., виплачено стягувачу 31894 грн. 12 коп.; нараховано компенсації 2402 грн. 07 коп.; утримано податку 360 грн. 31 коп.; виплачено стягувачу 2041 грн. 76 коп. (а.с.19-22).

Окрім того, згідно видаткових касових ордерів ( а.с. 29-32 ) ОСОБА_4 ВАТ, в рахунок погашення сум присуджених до стягнення рішенням суду від 20 грудня 2010 року, 17 червня 2011 року сплачено середню заробіток в сумі 6337 грн. 80 коп., борг по заробітній платі в сумі 5 298 грн. 35 коп., вихідну допомогу в сумі 5853 грн. 93 коп., 22 червня 2011 року заробітну плату за травень 2009 року в сумі 1571 грн. 51 коп., 30 серпня 2011 року середній заробіток за затримку виплати заробітної плати в сумі 17500 грн., моральної шкоди в розмірі 500 грн. та 06 вересня 2009 року 6742 грн. 93 коп. в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду та 2402 грн. 07 коп. індекс споживчих цін.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження по справі в частині вирішення позовних вимог до ВАТ щодо стягнення середнього заробітку за період з 30 червня 2009 року по 02 жовтня 2014 року за невиплату заробітної плати та невиплату вихідної допомоги в день звільнення; стягнення з ВАТ на користь ОСОБА_4 невиплаченого середнього заробітку в сумі 1313 грн. 39 коп. з 21 грудня 2010 року та в сумі 5628 грн. 28 коп. з 21 грудня 2011 року; про зобовязання ВАТ нарахувати і виплатити ОСОБА_4 компенсацію втрати грошових доходів з незаконно утриманої ( вилученої ) середньої заробітної плати з суми 5628 грн. 38 грн. за період з серпня 2011 року по день фактичного розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що спірні відносини щодо не виконання ВАТ рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року та виплати вказаних сум компенсацій неодноразово були предметом судового розгляду та по ним ухвалені рішення, які набрали законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження в справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Твердження апелянта, що позовні вимоги в цій частині не є тотожними, не заслуговує на увагу.

Зокрема, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач свої вимоги про стягнення середнього заробітку за період з 30.06.2009 року по день ухвалення судового рішення позивач мотивував невиплатою ВАТ належних до виплати сум.

Однак, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні вже стягнуто з ВАТ на користь ОСОБА_4 рішення Тростянецького районного суду м. Суми від 20 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2011 року ( а.с. 12- 16 ) за період з 30 червня 2009 року по 16 грудня 2010 року в сумі 37522 грн. 50 коп.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 жовтня 2011 року (справа №2-532/11), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 08 грудня 2011 року ( а.с. 62-65 ), відмовлено в задоволенні позовних вимог, в частині стягнення середнього заробітку з 16 грудня 2010 рок по 22 червня 2011 року, в звязку з пропуском тримісячного строку для звернення до суду з вказаними вимогами ( 16 грудня 2010 року 09 лютого 2011 року ) та відсутністю вини ВАТ по невиплаті заробітної плати ( 10 лютого 2011 року 22 червня 2011 року )

Окрім того, рішеннями Тростянецького районного суду Сумської області від 01 серпня 2012 року (справа №1818/987/2012), 23 жовтня 2013 року (справа №2/588/295/13), від 21 травня 2014 року (справа №588/157/14-ц), від 02 жовтня 2014 року ( справа №588/1284/14-ц), в задоволенні вимог ОСОБА_4 щодо застосування до ВАТ відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України за період з 23 червня 2011 року по 02 жовтня 2014 року відмовлено за безпідставністю. Вказані судові рішення набрали законної сили.

Вимоги щодо стягнення з ВАТ недоплаченого середнього заробітку, присудженого до стягнення рішенням суду від 20 грудня 2010 року та зобовязання нарахування і виплати компенсації втрати грошових доходів з незаконно утриманої ( вилученої ) середньої заробітної плати з суми 5628 грн. 38 коп. за період з 21 грудня 2010 року по серпень 2011 року є тотожними з вимогами, по яких ухвалені рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 жовтня 2013 року ( а.с. 72-74 ), від 21 травня 2014 року ( а.с. 51 52 ) та від 02 жовтня 2014 року ( а.с. 83-85 ), які набрали законної сили.

Таким чином, враховуючи те, що предмет і підстави позову в даній справі та в зазначених цивільних справа є тотожніми, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду про закриття провадження по справі, постановлена судом з дотриманням вимог п. 2) ч. 1 ст. 205 ЦПК України та підстав, визначених ст. 312 ЦПК України, для її скасування не вбачається.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що суми присуджені до стягнення рішенням суду від 20 грудня 2010 року виплачені позивачу в повному обсязі з урахуванням вимог податкового законодавства та компенсовано інфляційні за знецінення грошових доходів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Зокрема, ухвалою господарського суду Сумської області від 03 квітня 2012 року (справа №12/2-10), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, за заявою в.о. голови правління ВАТ ОСОБА_7 про банкрутство боржника ВАТ, скаргу кредитора ОСОБА_4 на дії ліквідатора ВАТ в частині зобовязання ліквідатора ОСОБА_6 негайно погасити борг із заробітної плати, стягнути з ліквідатора моральну шкоду залишено без задоволення ( а.с. 46-47, 48-50 ).

Даною ухвалою господарського суду Сумської області встановлено, що при виплаті присуджених до стягнення рішенням суду від 20 грудня 2010 року сум, кредитору ОСОБА_4, ліквідатором правомірно відповідно до ст.ст. 164-165 Податкового кодексу України утримано податок із суми такого доходу в розмірі 15 відсотків, що склало суму 6941,77 грн. Вказана сума підлягає перерахуванню до бюджету. Також ліквідатором правомірно при здійснені обчислення компенсації втрат грошових доходів нарахування суми 2402,07 грн. проведено із розрахунку невиплаченого доходу за відповідний місяць після утримання податків і обов'язкових платежів помножений на індекс інфляції, що відповідає вимогам статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року встановлено також, що днем остаточної виплати позивачу заборгованості по оплаті праці є 06 вересня 2011 року, оскільки саме в цей день було перераховано останній платіж відповідно до рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року у цивільній справі ( а.с. 29, 49 ).

Отже, факт повного виконання 06 вересня 2011 року рішення суду Тростянецького районного суду від 20 грудня 2010 року, правомірність утримання податків та нарахування компенсації втрати грошових доходів у відповідності до вимог чинного законодавства України, встановлено вказаною постановою і, в силу ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з ОСОБА_4 проведено повний розрахунок за рішенням суду від 20 грудня 2010 року, а тому підстав для застосування до ВАТ відповідальності, передбаченої трудовим законодавством не вбачається.

З приводу твердження апелянта про розгляд справи неналежним складом суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстави для відводу секретарю судового засідання визначені в ст.ст. 20, 22 ЦПК України.

Частиною 3 статті 22 ЦПК України встановлено, що участь секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача у судовому засіданні при попередньому розгляді даної справи відповідно як секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача не є підставою для їх відводу.

Отже, участь секретаря судового засідання Горлянд С.В. в розгляді попередніх цивільних справ за позовом ОСОБА_4 не є підставою для її відводу, а жодних доказів її упередженості чи заінтересованості по справі не зібрано.

Слід зазначити також, що повноваження апеляційного суду викладені в ст. 307 ЦПК України, проте скасування рішення суду першої інстанції з переданням справи на новий розгляд до місцевого суду, як просить апелянт, не входить до повноважень апеляційного суду.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду також не спростовують.

Таким чином рішення та ухвала суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законними і обґрунтованими, а тому підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1) ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 04 червня 2015 року про закриття провадження та рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 04 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді