У Х В А Л А

пр. № 2-п/759/182/15

ун. № 759/17148/14-ц

28 грудня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву ОСОБА_1 подану представником ОСОБА_2Л про перегляд заочного рішення від 08.04.2015 оку по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення аліментів на дитину, яка навчається ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 17.12.2015 року звернулась до суду з заявою перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08.04.2015 оку по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення аліментів на дитину, яка навчається.

Зазначену заяву заявник обґрунтував тим, що він не був повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, та на його думку судом не в повній мірі зясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання учасники процесу не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неприбуття суд повідомили.

Оскільки неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.1 ст. 231 ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути заяву без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для залишення заяви без задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зазначені норми дозволяють зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що б його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Верховний Суд України 01.05.2007 року у Листі-Узагальненні «Практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» також зробив аналогічний висновок - правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08.04.2015 року у цивільній справі №2/759/758/15 позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення аліментів на дитину, яка навчається, задоволено частково (а.с. 119, 120-124).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач під час розгляду вищезазначеної справи в судові засідання тричі поспіль не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд у відповідності до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України розглянув справу у його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява була подана до суду 09.10.2014 року, станом на 08.04.2015 року відповідач жодного разу не прибув у судове засідання, хоча судові повістки відсилались на адресу відповідача. Таким чином, суд при ухваленні рішення дійшов висновку про недобросовісне користування відповідачем своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи, а відтак, зважаючи на чергову неявку в судове засідання, вирішив справу у його відсутності.

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду судом заяви про перегляд заочного рішення суду, заявником не надано жодних належних доказів, на які він посилається, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також відомостей щодо неналежного його повідомлення про виклик до суду. Відтак, суд не вбачає підстав для перегляду заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2015 року у цивільній справі №2/759/758/15 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення аліментів на дитину, яка навчається..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 228-232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 08.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення аліментів на дитину, яка навчається - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.Ключник