АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9182/15-ц 22-ц/774/2733/К/15
Справа № 212/9182/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/2733/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія № 26 (3) Доповідач Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виробництвом,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виробництвом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошову суму в розмірі 275000,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона працювала на підприємстві відповідача в період з 18.04.1988 року по 09.04.2001 року по професії машиніст конвеєру, з 18.07.2007 року працювала в дробильно-сортувальній фабриці машиністом конвеєру та 10.01.2013 року була звільнена з підприємства у звязку з виходом на пенсію. Первинно втрату працездатності в розмірі 20% їй встановлено висновком МСЕК від 04.06.2015 року з переоглядом 01.05.2016 року. У звязку з професійною хворобою їй спричинена моральна шкода, оскільки вона змушена змінити звичний спосіб життя постійно лікуватися амбулаторно та стаціонарно. На теперішній час її турбують приступи кашлю, болі в грудній клітці, обмеженість в руху в поперековому відділі хребта та великих суглобах. Через приступи кашлю у неї виникає задишка, починається відчуття нестачі повітря та на сьогодні вона не може обійтись без медикаментів, швидко втомлюється. Все це негативно позначається на її душевному стані.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на її користь з відповідача 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ЦГЗК», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість рішення суду, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач працювала в шкідливих умовах не тільки на ПАТ «ЦГЗК», а й на інших підприємствах, а тому підприємство відповідача не може відповідати за шкоду, іншими підприємствами.

Крім того зазначає, що суд не належним чином дослідив акт про розслідування профзахворювання від 23.02.2015 року, оскільки при розслідуванні страхового випадку, комісією не було встановлено винних осіб, котрі порушили норми охорони праці, які б знаходилися у причинному звязку із виникненням у позивача професійного захворювання та моральної шкоди.

Також звертає увагу, що позивач добровільно влаштувалась на роботу в підприємстві відповідача та була попереджена про наявність небезпечних та шкідливих факторів на робочому місці, а ПАТ «ЦГЗК», в свою чергу, розробляє та виконує передбачені колективним договором заходи щодо поліпшення умов праці.

Крім того зазначає, що, суд першої інстанції, при визначенні розміру моральної шкоди не врахував й численні рішення судів по цивільних справа відповідної категорії.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПАТ «ЦГЗК», а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 працювала протягом 6 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, в тому числі на підприємстві відповідача з 18.04.1988 року по 10.06.1999 року машиністом конвеєру фабрики огрудкування, з 18.07.2007 року по 10.01.2013 року машиністом конвеєру 3 розрядку дільниці дробильно-бункерного комплексу, звільнилась з ПАТ «ЦГЗК» 10 січня 2013 року за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 9-13) та отримала професійне захворювання з відповідним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) група А. ЛН першого ст. J44. Радикулопатія L4 L5 S1 зліва C5 C7 неповна ремісія. М 54.1.

Згідно довідки МСЕК від 04.06.2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності (10% - ХОЗЛ, 10% - радикулопатія, з датою переогляду 01.05.2016 року, без встановлення групи інвалідності (а.с. 18).

Пунктами 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 лютого 2015 року встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота ОСОБА_1 впродовж 6 років 2 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на підприємстві ПАТ «ЦГЗК». Також зазначено, що підставою для встановлення професійного захворювання також послужив профмаршрут: 07.12.2006 року 09.07.2007 року машиніст конвеєру ДСФ шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» та з 18.04.1988 року 10.06.1999 року машиніст конвеєру фабрики огрудкування ПАТ «ЦГЗК (а.с. 14-17).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання нею трудових обовязків і повязане з виробництвом і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 23 лютого 2015 року (а.с. 14-17), причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є стаж роботи 6 років 2 місяці в умовах шкідливих виробничих факторів, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Так, доводи відповідача ПАТ «ЦГЗК» щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку з отриманим нею професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні, внаслідок чого позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних і професійних можливостей, змінився її звичний спосіб життя.

Доводи апеляційної скарги щодо обізнаності позивача про шкідливі умови праці та її погодження з такими умовами, не беруться колегією суду до уваги, оскільки даний факт не позбавляє відповідача обовязку, як власника або уповноваженого ним органу, створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач, крім ПАТ «ЦГЗК», працювала і на інших підприємствах, на яких також могла отримати професійне захворювання, а тому відповідач не може відповідати за шкоду, заподіяну іншими підприємствами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються актом розслідування хронічного професійного захворювання від 23.02.2015 року, де зазначено, що причиною захворювання стала тривала праця в шкідливих умовах, в більшій частині, на підприємстві ПАТ «ЦГЗК».

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом першої інстанції численних рішень судів по цивільних справа відповідної категорії, яким не завжди враховуються конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань позивача, вплив на його душевний стан, є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню лише обставини, встановлені судовим рішення у цивільних справах, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 у зв'язку з втратою нею професійної працездатності, встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача.

Так, у відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не повно дослідив обставини справи, зокрема, не врахував характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, а саме суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 втратила працездатність частково, при цьому їй не встановлено інвалідність, а також те, що вона працювала і на інших підприємствах із шкідливими умовами праці.

Таким чином, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини справи, характер, інтенсивність і довготривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «ЦГЗК» на користь позивача з 15000 грн. до 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року змінити в частині розміру стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 15000 грн. до 10000 (десяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: