АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8609/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1963/15Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: судді Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Октябрського району м. Полтави в інтересах держави в особі Полтавської міської ради на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Октябрської районної у м. Полтаві ради, третя особа: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Октябрської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна. У позові просила визнати за нею право власності на гараж, площею 31,2 кв.м з підвалом площею 21,5 кв.м по АДРЕСА_1.

У позові зазначила, що рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради від 18.12.2013 року їй було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1 для встановлення тимчасового металевого гаража. Рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради від 30.01.2014 року затверджено проект відведення та передано в оренду із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1 для встановлення тимчасового металевого гаража. На підставі вказаного рішення від 30.01.2014 року між сторонами укладено договір оренди землі від 12.02.2014 року. З часу надання в користування земельної ділянки, позивачкою було здійснено будівництво капітального гаража з підвальним приміщенням.

Для використання збудованого гаража за призначенням, виникла необхідність прийняття його в експлуатацію як закінченого будівництвом об'єкту та реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства, оскільки гараж був збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. А тому ОСОБА_2, вважаючи відповідний гараж самочинним будівництвом, просила визнати за нею право власності на гараж, площею 31,2 кв.м з підвалом площею 21,5 кв.м по АДРЕСА_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2014 року позов ОСОБА_2 до Октябрської районної у м. Полтави ради, третя особа: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на гараж площею 31,2 кв.м з підвалом площею 21,5 кв.м по АДРЕСА_1.

Прокурор Октябрського району м. Полтави, не погодившись з рішенням місцевого суду, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил ( ч. 1). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього ( ч. 2).

Статтею 376 ЦК України, також передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3).

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради (сорокова сесія IV скликання) від 18 грудня 2013 року надано ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 50 м2 для встановлення тимчасового металевого гаража.

Рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради (сорок друга сесія IVскликання) від 30 січня 2014 року затверджено проект та передано в оренду терміном на 5 років позивачу із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площа якої відповідно до проекту відведення, виготовленого ТОВ НВІ «Землересурс» становить 50м2 для встановлення тимчасового металевого гаража кадастровий номер НОМЕР_1.

На підставі вказаного рішення Октябрської районної у м. Полтаві ради 30 січня 2014 року між відповідачем та позивачем, укладено договір оренди землі від 12.02.2014 року.

Згідно вказаного договору орендар приймає земельну ділянку для встановлення тимчасового металевого гаража за адресою: АДРЕСА_1.

З часу надання в користування земельної ділянки позивачем на земельній ділянці за зазначеною адресою здійснено будівництво капітального гаража з підвальними приміщеннями.

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки гараж був збудований позивачем на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, цей гараж є самочинним будівництво.

При цьому, задовольняючи позов, суд виходив із того, що пред'явлення позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб.

Проте, колегія суддів не може погодитися із визнанням права власності на самочинно збудований гараж виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи, законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У частині 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону N 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Тобто, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивачка не надала суду доказів, що вона зверталася з питанням узаконення самочинного будівництва до відповідних органів.

Крім того, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, про те, що до участі у справі не був залучений Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303; п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Октябрського району м. Полтави в інтересах держави в особі Полтавської міської ради - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Октябрської районної у м. Полтави ради, третя особа: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.О. Панченко

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль