Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3912/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 57 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" (далі ПАТ «ВіЕйБі») про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.09.2014 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі» було укладено договір банківського вкладу «НВУ "Піврічний" №848109/2014 в розмірі 6654 долари США 34 центи та за договором банківського вкладу "НВУ "Піврічний" №853659/2014 від 10.10.2014 року в розмірі 6922 долари США 55 центів. На підставі договорів банківського вкладу нею було передано на депозит банку 6654,34 долари США та 6922,55 доларів США, однак після звернення до відповідача із заявою про дострокове повернення вкладів позивачу не було виплачено суми вкладів в зазначеному розмірі, внаслідок чого ОСОБА_2 вважає, що їй завдано моральну шкоду.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 26 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове - про задоволення її позовних вимог. На підтвердження доводів апеляційної скарги, зазначає, що кошти є її власністю, а тому повинні бути повернуті згідно умов договорів. При цьому судом зазначено, що тимчасова адміністрація діяла в банку до 20.03.2015 року, а оскаржуване рішення ухвалене 26.05.2015 року, тобто підстав для відмови в задоволенні позовних вимог вже не було.

Сторони в судове засідання не зявилися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України ОСОБА_3 виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 26.09.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу "НВУ "Піврічний" №848109/2014, на підставі якого позивач внесла на рахунок банку кошти в розмірі 6654 долари США 34 центи строком на тринадцять місяців.

10.10.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу "НВУ "Піврічний" №853659/2014, на підставі якого позивач внесла на рахунок банку кошти в розмірі 6922 долари США 55 центів строком на тринадцять місяців.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за захистом своїх порушених прав позивач звернулася до суду 16.03.2015 року, тобто під час дії в ПАТ «ВіЕйБі» тимчасової адміністрації, а з 20.03.2015 року у ПАТ «ВіЕйБі» розпочато процедуру ліквідації, то порядок задоволення вимог позивача, як кредитора банку, має відбуватись у відповідності до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та у передбаченій цим законом черговості, що унеможливлює задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.110 ЦК України особливість ліквідації банків встановлюється законом про банки і банківську діяльність.

Главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділом 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачений спеціальний порядок погашення вимог кредиторів.

Відповідно до ст.2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку передбачено ст.77 Закону України „Про банки і банківську діяльність", Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно із ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та положень ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) банк може бути ліквідований у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Положеннями ч.1 ст.26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Згідно з ч. 5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначений ст.27 Закону - уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Отже кошти, під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів по задоволенню вимог кредиторів, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку спрямовуються у визначеній Законом черговості, й задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління НБУ від 20.11.2014 року №733 віднесено ПАТ «ВіЕйБі» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі» від 20.11.2014 року за №123, прийнятого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 21.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі» .

Згідно рішення №35 від 17.02.2015 року прийнятого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі» до 20.03.2015 року включно та продовжено повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВАБ" ОСОБА_4 до 20.03.2015 року включно.

Як вбачається зі змісту постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі»", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі»" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на один рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року (а.с.35).

Таким чином, з дня прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а при відкликанні ліцензії та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію наступають певні правові наслідки, у тому числі припиняється нарахування процентів, діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій, закриттям кореспондентських рахунків банку, діючим залишається тільки рахунок, відкритий банку для здійснення ліквідаційної процедури.

Як встановлено судом, договори банківського вкладу від 26.09.2014 року та 10.10.2014 року укладені строком на 13 місяців, а тому їх дія не закінчилася на час введення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банку.

14.02.2015 року позивач звернулася до відповідача із вимогою про дострокове повернення вкладів.

Кошти за рахунок Фонду на час розгляду справу не виплачено, оскільки виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 112 від 21.05.2015 року про проведення таких виплат з 29.05.2015 року по 10.07.2015 року через установи банку-агенту Фонду ПАТ КБ «Приватбанк».

Рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів прийнято 18.06.2015 року, а оскаржуване судове рішення ухвалено 26.05.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону;4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

З наведеного вбачається, що під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Однак не можна вважати відмовою у праві на захист цивільного права особи, наявність узгодженого Законом та встановленого державою порядку, який стосується забезпечення відшкодування вкладникам Фонду замість банків суми за вкладами, граничний розмір яких не може бути меншою ніж 200000 грн., при цьому вирішення спірних питань з приводу гарантованих Фондом коштів вкладників у межах суми відшкодування здійснюється в порядку, передбаченому ст.54 Закону.

Таким чином, обраний судом спосіб захисту прав ОСОБА_2 порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положенням Глави 16 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та розділу 8 Закону України «Про систему гарантування вкладників фізичних осіб» і є передчасним в частині вимог, що будуть перевищувати розмір проведених Фондом виплат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді