Справа №442/5938/15-ц
Провадження №2/442/2072/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 вересня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Крамар О.В.

при секретарі Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції про звернення стягнення на автомобіль, визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арештів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в рахунок виконання зобовязань ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 23.04.2008 року звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1, який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу шляхом передачі автомобіля у власність ОСОБА_1; зобовязати звільнити з під арешту та зняти заборону на відчуження відділ державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області легковий автомобіль марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1. В обґрунтування позову покликається на те, що згідно Договору застави в заставу передано автомобіль марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1. На підставі чого, Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було вне сено реєстраційний запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. За домовленістю сторін вартість предмета застави склала 151 100,00 грн. (сто пятдесят одна тисяча сто грн. 00 коп.).

Згідно умов Кредитного договору, ПАТ «УкрСиббанк» зобовязувалося надати Відповідачу кошти в сумі 26 500 Дол. США, що дорівнює еквівалентну 133 825,00 (сто тридцять три тисячі вісімсот двадцять пять грн.) з цільовим призначенням на придбання автомобіля марки Hyundai Tucson. В свою чергу, Позичальник зобовязаний повернути кредит до 22.04.2015 р. зі сплатою 13 відсотків річних.

ПАТ «УкрСиббанк» належно виконало свої договірні зобовязання, Відповідачу було надано кошти за які він придбав автомобіль Hyundai Tucson та згодом передав в заставу. В свою чергу Позичальник свої зобовязання за Кредитним договором не виконував, погашення кредиту не здійснював в результаті чого виникла заборгованість.

20.04.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги № 17. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 0 від 23.04.2008р. (далі, Кредитний договір), що був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Відповідно до даного договору факторингу всі права Кредитора за кредитним договором № 0 від 23.04.2008р. перейшли до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

06.07.2015 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 171/ФК-15 про відступлення права вимоги за договором надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 23.04.2008р.

Як новий кредитор ОСОБА_1 у відповідності до ст. 517 ЦК України отримав усі документи які засвідчують право вимоги та інформацію яка стосується права вимоги, що було відступлено.

На підставі якого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрації змін) було змінено обтяжувача відносно заставного майна, а саме замінено ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на нового Заставодержателя, ОСОБА_1

В порушення умов кредитного договору відповідач не повертає заборгованості, не сплачує відсоткові ставку. Маючи намір скористатися переважним правом перед іншими кредиторами передбаченого законом на звернення стягнення на заставлене майно звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст.224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Представник третьої особи на виклик суду не зявився, 18.09.2015р подавши клопотання в якому просить розглядати справу без участі їхнього представника та покладаються на думку суду при вирішенні справи.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 23.04.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (Публічним акціонерним товариством Укрсиббанк) та ОСОБА_2 було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту на суму 133 825,00 грн. та заставу транспортного засобу марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1.

20.04.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги № 17, за яким останній набув права Кредитора та Заставодержателя відносно Позичальника за вказаним Кредитним договором.

Поряд з цим, 16.02.2015 року постановою по ВП № 46483224 виданою відділом державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області накладено арешт на все майно ОСОБА_2, у зв»язку з непогашенням боргу перед АКІБ Укрсиббанк, про що Державним підприємством Інформаційний центр Міністерства Юстиції України надано витяг.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В силу ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до положень ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, що здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Так, згідно вищезазначеної норми закону 06.07.2015 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 171/ФК-15 про відступлення права вимоги на виконання зобовязання за кредитним договором, укладеним між ПАТ Укрсиббанк та ОСОБА_2 № 0 від 23.04.2008 року, забезпеченого заставою транспортного засобу на марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1, за розміром вимоги 452 451, 28 грн.

Також вимогами ч. 3 ст. 28 Закону 24 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" закріплено, що якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, враховуючи кредитно-заставний договір та відповідно договір відступлення права вимоги, норму ст. 328 Цивільного кодексу України, вказаний договір, у випадку невиконання заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, є підставою для виникнення у позивача права власності на предмет застави.

Зважаючи на існування вказаного вище боргу по кредитному договору та враховуючи вартість спірного заставленого майна, у сторін по договору застави існувало право передачі - прийняття спірного майна у власність, оскільки сума непогашеного боргу по кредиту не є меншою від суми вартості заставленого майна, яке є предметом позову.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та їх обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону (ч.2 ст.39 вказаного Закону).

Враховуючи, наведене, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

В рахунок виконання зобовязань ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу 0 від 23.04.2008 року звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного, шляхом передачі автомобіля у власність ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1.

Зобовязати звільнити з під арешту та зняти заборону на відчуження відділ державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, накладеного на транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, номер кузова KMHJN81BP8U868971, 2008 р. випуску, д.н. НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В. Крамар