Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ГулькаБ.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_6, на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 9 лютого 2008 року він перебував узареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_5, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_7. Зазначав, що заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2010 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_8 разом із батьком - ОСОБА_4 та звільнено позивача від сплати аліментів, які стягувались з нього за вищевказаним рішенням суду. Вказував на те, що з 18 лютого 2014 року син проживає разом з ним, витрати на його утримання він несе самостійно. Крім того, відповідачка відмовляється надавати допомогу на утримання їх дитини.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з

ОСОБА_5 на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідачки, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від

29 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів кожного місяця, починаючи з 28 лютого 2014 року та до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2015 року заочне рішення міського суду змінено в частині визначення періоду стягнення аліментів. Стягнуто аліменти з 29 квітня 2015 року та до повноліття дитини. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права: ОСОБА_5 в особі представника - ОСОБА_6, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові; ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, суди (апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення періоду стягнення аліментів) на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши положення ст. ст. 184, 191 СК України, вірно виходили із того, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також суди вірно виходили із того, що підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні, оскільки позивачем не доведено, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останньої від їх сплати.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що вона добровільно надає допомогу на дитину судами перевірялись і підстав для відмови у стягненні аліментів не встановлено.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_6, та ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 29 липня 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

Д.Д. Луспеник