Справа № 521/9334/15-ц
Провадження № 2/521/4216/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 1986 року, він разом зі своєю родиною проживає в квартирі №20-а, яка розташована у будинку №26 по вул. Бреуса у м. Одесі.

Його батько ОСОБА_7 є інвалідом 1 групи, переміщується на інвалідному візку та постійно потребує зручних умов щодо переміщення по квартирі, та на двір, потребує постійного стороннього догляду.

З потреб його батька, він почав обладнання пересічного з квартирою приміщення (підсобне), оскільки розташування квартири на першому поверсі це дозволяє.

20.08.1996 року рішенням міжвідомчої комісії виконавчого комітету ОСОБА_2 районної ради народних депутатів за №93/14а, маючи заяву від ОСОБА_1, з питання виділення приміщення у підвальній частині як підсобне, маючи згоду сусідів, задовільні висновки СВПЧ-1 і СЕС Малиновського району, вирішили: виділити родині ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 приміщення площею 15,0 кв.м. у підвальному поверху, як підсобне; зобовязали ОСОБА_1 привести у відповідний стан технічні комунікації, які проходять по виділеній території; контроль за виконання даного зобовязання поклали на керівництво ЖЕО АО «Краян», ЖЕО АО «Краян» включили оплату за підсобне приміщення у особовий рахунок.

Згідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.12.2004 року, АТ «Краян», посвідчує, що квартира №20-а у будинку №26 у м. Одесі дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1, свідоцтво видано згідно до розпорядження від 10.12.2004 року за №55 та зареєстровано у книзі за №47, зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.12.2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.12.2004 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідно до рішення міжвідомчої комісії, за час використання підсобного приміщення, ним були приведені у відповідний стан технічні комунікації, які проходять по виділеній території, також за свій рахунок були проведені ремонтні роботи іншого сантехнічного обладнання за межами підсобного приміщення.

У звязку з проведенням поряд з будинком забудови багатоповерхового будинку, на фасаді їх будинку зявились ознаки осадки, опорні конструкції будинку почали деформуватись. За свій рахунок він провів ремонт та привів до ладу комунікації, які обслуговують увесь будинок.

Він відкрито користується підсобним приміщенням понад 10 років, здійснив за свій рахунок ремонт та поліпшення підсобного приміщення, а також суміжних приміщень; сплачує рахунки за його використання; використання цього приміщення не порушують права інших співвласників багатоповерхового будинку, про що є згода сусідів на його використання та на його обладнання.

Просить суд визнати право власності за ОСОБА_1 на приміщення, загальною площею 15 кв.м. у підвальному поверсі, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бреуса, буд. №26.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву (вх. 50907 від 04.12.2015 року) з проханням справу розглянути за її відсутності, просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені в установленому законом порядку, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутністю, просили задовольнити позов (а.с. 91-94).

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та їх представників, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 10.12.2004 року АТ «Краян» посвідчено, що квартира 20-а за адресою м. Одеса, вул. Бреуса, 26 дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_1 (а.с.22), що зареєстровано в КП «ОСОБА_3 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 28.12.2004 року за реєстраційним номером 9365429 (а.с.21).

На імя ОСОБА_1 КП «ОСОБА_3 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» за реєстровим номером 552 пр-99-180 видано технічний паспорт на квартиру № 20а в будинку № 26 по вул. Бреуса в м. Одесі (а.с.23-24).

На підставі рішення Міжвідомчої комісії Виконкому ОСОБА_2 районної ради народних депутатів №93/14а від 20.08.1996 року було вирішено виділити родині ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 приміщення пл. 15,0 кв.м. в підвальному поверсі будівлі, як підсобне; зобовязано ОСОБА_1 привести в належний порядок технічні комунікації, які проходять по виділеній території; контроль за виконання даного зобовязання покладено на керівництво ЖЕО АТ «Краян»; ЖЕО АТ «Краян» включено оплату за підсобне приміщення в лицевий рахунок (а.с.25).

Як вбачається з листа Домового комітету будинку №26 м. Одеса в ОСОБА_2 районі, ОСОБА_1 відкрито користується підсобним приміщенням, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2, сплачує комунальні послуги, підтримує належний стан щодо технічних та санітарних вимог, усі співвласники вищезазначеного будинку, не заперечують, щодо визнання права власності на нежитлове підвальне приміщення за ОСОБА_1 (а.с.33-35)

Відповідно до рішення ОСОБА_3 міської ради №428 від 29.04.2010 року ОСОБА_1 було надано містобудівні умови та обмеження реконструкції квартири №20-а, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Бреуса, 26 з улаштуванням прибудови та габаритах існуючих на фасаді (а.с.44-45).

На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_3 міської ради №428 від 29.04.2010 року виконано проект реконструкції квартири № 20 а, яка розташована на першому поверсі житлового будинку за адресою м. Одеса, вул. Бреуса, 26 (а.с.39-80).

Позивач, посилаючись на те, що йому було виділено для особистих потреб нежитлове підвальне приміщення, розташоване за адресою м. Одеса, вул. Бреуса, 26 зі згоди сусідів, а також міжвідомчої комісії Виконкому ОСОБА_2 районної ради народних депутатів, ним було проведено різні роботи по ремонту підвального приміщення за свій рахунок, крім цього підвальне приміщення в підвальній частині було внесено до особового рахунку квартири № 20 а, тому він просить приєднати підвальне приміщення до загальної площі квартири 20а, яка знаходиться на першому поверсі девятиповерхового будинку № 26 по вул. Бреуса в м. Одесі, в якості житлової (а.с.84-85).

Суд не може з цим погодитись, оскільки за змістом ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Аналогічне визначення допоміжних приміщень містить і стаття 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку».

Разом з цим, у багатоквартирних будинках розташовуються і нежилі приміщення, які за визначенням вказаної статті даного Закону - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин , що узгоджується з нормою ч. 3 ст. 4 ЖК України, відповідно до якої до житлового фонду не входять нежилі приміщення у жилих будинках призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року у справі № 1-2/2004 про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду треба розуміти так: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Сторони в судовому засіданні визнали, що виділене ОСОБА_1 приміщення площею 15 м. кв. знаходиться у підвальному поверсі та є частиною допоміжних приміщень (підвалу) багатоквартирного житлового будинку за адресою м. Одеса, вул. Бреуса, 26 з проходженням через нього відповідними комунікаціями багатоквартирного будинку.

Крім того, з рішення Міжвідомчої комісії Виконкому ОСОБА_2 районної ради народних депутатів №93/14а від 20.08.1996 року, вбачається що було вирішено виділити родині ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 приміщення пл. 15,0 кв.м. в підвальному поверсі будівлі, як допоміжне.

Відповідно до Правил утримання будинків та прибудинкових територій,затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня.2005 року допоміжними приміщеннями житлового будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

З пояснень сторін судом встановлено, що свідоцтво про право власності на підвальне приміщення відповідачам не видавалось за адресою м. Одеса, вул. Бреуса, 26. Усі квартири в даному будинку приватизовані мешканцями дому.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до п. 1.2. вказаного рішення Конституційного Суду України власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 10.20.2004 р., квартира 20 а по вул. Бреуса, буд.26 в м. Одеса приватизована ОСОБА_1, а тому позивач відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», як власник квартири у будинку є співвласником підвалів цього будинку.

Відповідно до положень ст. ст. 355, 356, 382 ч. 2 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За таких обставин та наведених норм матеріального права вбачається, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням будинку 26 по вул. Бреуса в м. Одеса і належить як позивачу так і іншим співвласникам будинку на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Таким чином, позов мав бути заявлено також до співвласників будинку 26 по вул. Бреуса в м. Одеса.

Враховуючи, що підвальні приміщення в будинку призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, а тому є допоміжними та є об'єктом права спільної власності співвласників житлового будинку, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для визнання за позивачем права власності на частину підвального приміщення, оскільки законом не передбачено визнання права власності за окремими співвласниками багатоквартирного будинку на допоміжні приміщення, що знаходяться під їхніми квартирами.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя О.С. Леонов