№ 312/136/15-ц
№ 2/312/53/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Сиротюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Великобілозерського районного сектору УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в якій зазначає, що вона є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, с. Велика Білозерка, вул. Трудова, буд.56. За цією адресою зареєстрований рідний брат позивача ОСОБА_2, який у 1997 році виїхав до м. Запоріжжя на постійне місце проживання, а на теперішній час відбуває покарання у БВК -93. Відповідач за вказаною адресою не проживає тривалий час, його речі у будинку відсутні, крім того, він не заперечує знятися з реєстраційного обліку. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобовязати Великобілозерський районний сектор УДМС України в Запорізькій області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: Запорізька область, с. Велика Білозерка, вул. Трудова, буд.56.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, крім викладеного у позові, що її брат ОСОБА_2 у 1997 році виїхав до м. Запоріжжя, де закінчивши училище, одружився та мешкав у найманому житлі. Після народження доньки відповідач звернувся до неї з проханням зареєструвати його у належному їй будинку, оскільки без реєстрації він не може зареєструвати народження доньки. До увязнення ОСОБА_2 мешкав з сім»єю у м. Запоріжжі, до с. Велика Білозерка приїздив лише один раз до увязнення, для отримання довідок у сільській раді, за місцем реєстрації його речей немає. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, оскільки на житлове приміщення не претендує, його речей у будинку сестри немає.

Представник відповідача Великобілозерського РС УДМСУ в Запорізькій області ОСОБА_3 просив винести рішення у справі на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є матірю позивача та відповідача ОСОБА_2 У 1997 році її син закінчив школу, вступив до училища у м. Запоріжжі, мешкав у гуртожитку. Після закінчення училища залишився працювати у місті, винаймав житло, одружився, щоб зареєструвати народження доньки йому необхідно було самому зареєструватися, про що він попросив сестру, обіцяючи, що зніметься з реєстрації на її першу вимогу. ОСОБА_1 зареєструвала відповідача у своєму будинку, але він там ніколи не мешкав, його речей у будинку немає.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що з родиною позивача він знайомий протягом чотирьох років, часто буває у них вдома, оскільки виконує там різні ремонтні роботи, з ОСОБА_1 проживають її мати, діти. ОСОБА_2 у будинку позивача він ніколи не бачив.

Так, судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, с. Велика Білозерка, вул. Трудова, буд.56 (а.с.4-5). Крім ОСОБА_1 в будинку зареєстровані її мати ОСОБА_4, діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також брат ОСОБА_2 (а.с.8-9). Згідно з актом обстеження матеріально-майнового стану ОСОБА_1 комісія у складі депутата Трудової сільської ради ОСОБА_8 та сусідів позивача ОСОБА_9 і ОСОБА_10, встановила, що у належному ОСОБА_1 будинку зареєстрований, крім членів її родини, брат ОСОБА_2, який з 1997 року у с. Велика Білозерка не проживає, його речей у будинку немає (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Однак вимоги позивачки щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.319, 321,391 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зсуд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Великобілозерського районного сектору УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування будинком № 56 по вул. Трудовій в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : А.Ю. Рогоза