АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №760/27679/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11977/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
25 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Укреко -ойл» про скасування наказу про звільнення, зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Державного підприємства «Укреко -ойл», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: скасувати наказ в.о. генерального директора Державного підприємства «Укреко -ойл» від 29.10.2014 року про її звільнення з роботи у зв'язку з не проходженням випробувального терміну; зобов'язати відповідача видати наказ про її звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату; стягнути з Державного підприємства «Укреко -ойл» заробітну плату за період часу з 01.09.2014 року до 29.10.2014 року; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.10.2014 року, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.. Посилається на те, що з 01.09.2014 року була прийнята до Державного підприємства «Укреко -ойл» на посаду начальника сектора маркетингових досліджень з випробувальним терміном 2 місяці. Наказом від 29.10.2014 року звільнена з роботи за результатами випробування. Зазначає, що за період роботи до неї не було жодних зауважень, розпоряджень та доручень, її не було ознайомлено з посадовою інструкцією. 27.10.2014 року ознайомлена з наказом про звільнення за скороченням штату, проте була звільнена з роботи за ст.28 КЗпП України, як така, що не пройшла випробувальний термін. В порушення вимог ч.3 ст.26 КЗпП України, їй було встановлено випробувальний термін при прийнятті на роботу, в той час коли вона є молодим спеціалістом, оскільки в 2014 році за державним замовленням закінчила Національний транспортний університет. При звільненні не виплачена заробітна плата за час роботи на підприємстві. Крім того, вказане звільнення порушило її трудові права, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків. Відповідно розмір моральної шкоди оцінює у 10 000 грн..

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Укреко -ойл» на користь ОСОБА_3 4 760,89 грн. заробітної плати. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства «Укреко -ойл» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн..

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким скасувати наказ в.о. генерального директора Державного підприємства «Укреко -ойл» від 29 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 по причині не проходження випробувального терміну та зобов'язати Державне підприємство «Укреко -ойл» видати наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу маркетингових досліджень з 31 грудня 2014 року у зв'язку зі скороченням штату; стягнути з Державного підприємства «Укреко -ойл» на користь ОСОБА_3 кошти за час вимушеного прогулу за період з 30 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року в сумі 9 431,40 грн., а також моральну шкоду в межах заявлених позовних вимог; в іншій частині рішення залишити без змін. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження неякісного виконання позивачем трудових обов'язків, також не встановлено в чому саме полягає невідповідність працівника займаній посаді. Крім того, судом не враховано, що позивач мала бути звільнена у зв'язку зі скороченням штату з 31 грудня 2014 року, тобто після закінчення двохмісячного строку на попередження про майбутнє звільнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату.

За умовами ст.26 КЗпП України, при укладенні трудового договоруможе бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором але не рідше двох разів на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом № 21 від 01.09.2014 року ОСОБА_3 прийнята на роботу на посаду начальника сектору маркетингових досліджень Державного підприємства «Укреко -ойл» з випробувальним терміном два місяці та посадови окладом 4 850 грн. на місяць (а.с.5).

Наказом № 30 від 29.10.2014 року ОСОБА_3 звільнено з роботи згідно ст.28 КЗпП України, підстава: за результатами випробування, як така, що не пройшла випробувальний термін (а.с.6).

Як вбачається з довідки ДП «Укреко -ойл», заробітна плата ОСОБА_3 за період роботи з 01.09.2014р. по 29.10.2014р. становить 7 260,89 грн. (а.с.107).

Судом встановлено, що станом на 10.07.2015р. їй виплачено 2 500 грн., а тому колегія погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 заробітної плати в розмірі 4 760,89 грн..

Посилання ОСОБА_3 на те, що вона мала бути звільнена з 31 грудня 2014 року у зв'язку зі скороченням штату, оскільки 27.10.2014р. була ознайомлена з відповідним наказом про звільнення за скороченням штату, колегія вважає безпідставним.

За умовами ч.2 ст.28 КЗпП України, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Згідно п.1,2 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; в разі виявленої невідповідності працівниказайманій посаді або виконуваній роботівнаслідок недостатньої кваліфікації.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 погодилася на укладення трудового договору з встановленням випробувального терміну, про що свідчить її підпис у наказі від 01.09.2014р.

29.10.2014 року позивач звільнена на підставі ст.28 КЗпП України, у зв'язку з виявленням її невідповідності займаній посаді та виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Ознайомлення ОСОБА_3 із наказом про скорочення штату не є перешкодою щодо її звільнення за ст.28 КЗпП України.

Таким чином, формулювання причин звільнення ОСОБА_3 відповідає вимогам закону та домовленості сторін, досягнутої при укладенні трудового договору.

Посилання позивача, що вона є молодим спеціалістом і їй не можна було встановлювати випробування при прийнятті на роботу безпідставні, оскільки направлення на роботу до відповідача позивачу не видавалося. Встановлено також, що після закінчення навчального закладу в 2014 році позивач була працевлаштована до ДП «Укрекоресурси» на загальних підставах і звільнена з роботи 22.08.2014 року за ст.38 КЗпП України. А тому гарантії, зазначені у ст.197 КЗпП України, до позивача не можуть бути застосовані.

Згідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробіткуза час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжціперешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Оскільки підстави для задоволення вимог ОСОБА_3 в частині визнання незаконним наказу про її звільнення та зміну формулювання причин звільнення відсутні, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29 жовтня 2014 рокута моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд виходив з обставин справи, досліджених доказів та вимог закону.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка, що обґрунтовано доводами судового рішення і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-