Справа № 625/207/15-ц
Провадження № 2/625/67/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21 липня 2015 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області

в складі: головуючого - Скляренка М.О.,

за участю секретаря - Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своєї вимоги позивач вказує, що за рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 08 липня 2014 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Також, позивач зазначає, що має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 09 вересня 2014 року з нього стягуються аліменти на утримання старшого сина який продовжує навчання в розмірі 1/7 частина заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб.

Крім того позивач вказав що він сплачує кредит відповідно до умов кредитного договору, укладеного 20 листопада 2012 року між ним та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії» та переоформленого 25 листопада 2014 року, а також щомісячно сплачує за комунальні послуги.

В звязку і тим, що загальний розмір сплачуваних аліментів за двома рішеннями складає 10/21 частин доходу, а також беручи до уваги те, що розмір стягуваних аліментів на користь відповідачки складає 1/3 частину всіх видів доходу, позивач просить суд зменшити розмір стягуваних із нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина з 1/3 частини всіх видів заробітку до 1/4 частини.

В судове засідання позивач не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та наполіг на задоволенні позовних вимог (а.с.45).

Відповідачка, також в судове засідання не з'явилася, подала до суд заяву про розгляд справи без її участі та надала письмові заперечення проти позову (а.с.28).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не здійснювалося.

Взявши до уваги думку позивача та відповідачки, викладені в їх відповідних заявах, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при призначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Із належним чином засвідченої копії рішення Коломацького районного суду Харківської області від 08 липня 2014 року вбачається, що із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

Відповідно до рішення Люботинського міського суду Харківської області від 09 вересня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/7 частина заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 01 липня 2014 року і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2015 року.

Згідно довідки про доходи, виданої Відокремленим підрозділом «Моторвагонне депо Люботин» Державного підприємства «Південна залізниця» 08 травня 2015 року за вих. № 123 ОСОБА_1 з листопада 2014 року по квітень 2015 року нарахована заробітна плата в розмірі 37853 гривні 96 копійок з якої сплачені аліменти на суму 19460 гривень 41 копійка та отримана позивачем заробітна плата в розмірі 18393 гривні 55 копійок (а.с.08).

У відповідності до вимог ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Посилання на ту обставину, що загальний розмір стягуваних з нього аліментів є занадто великим, суд не приймає до уваги, оскільки це не суперечить чинному законодавству України.

Так, у відповідності до вимог ч.2 ст. 128 КЗпП України при відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено пятдесят процентів заробітку.

В абз. 4 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 70 Законі України Про виконавче провадження, у разі стягнення аліментів, із заробітної плати боржника може бути утримано пятдесят відсотків.

Таким чином, загальний розмір стягнутих із ОСОБА_1 аліментів не перевищує встановлений ч.2 ст. 128 КЗпП України та ч.3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження максимальний розмір відрахувань із заробітної плати боржника за виконавчими документами про стягнення аліментів, а тому позов, із такої підстави задоволеним бути не може.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вказувалося вище, позивач не довів ту обставину, що загальний розмір стягуваних з нього аліментів перевищує максимально допустимий розмір відрахувань із заробітної плати. При цьому, позивачем, також не доведено належними та допустимими доказами наявності визначених ст. 192 СК України обставин, що дають суду право зменшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Зі змісту ч.1 ст. 192 СК України можна зробити висновок, що вказана норма містить вичерпний перелік підстав для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду: зміна матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Посилання позивача на те, що в нього склалося дуже скрутне становище через наявність грошових зобовязань, що виникли із кредитного договору та внаслідок сплати щомісячних платежів за комунальні послуги, не свідчить про наявність підстав для задоволення позову, оскільки визначаючи розмір аліментів, що необхідно стягувати із ОСОБА_1 на Користь ОСОБА_2, 08 липня 2014 року Коломацький районний суд Харківської області врахував те, що відповідач повністю визнав позов, а також взяв до уваги всі визначені ч.1 ст. 182 СК України обставини, в тому числі і матеріальне становище платника аліментів, який, як вбачається із змісту самого позову, на той час вже користувався кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору, укладеного 20 листопада 2012 року між ним та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії».

Надана ОСОБА_1 банківська виписка до угоди, сформована 07 липня 2015 року (а.с. 12), а також долучені позивачем копії квитанцій (а.с. 13 17), не свідчать про зміну майнового стану платника аліментів та не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки з їх змісту суд не може зробити достовірний висновок про те, що вся сума заборгованості ОСОБА_1 перед банківською установою виникла в нього вже після ухвалення 08 липня 2014 року Коломацьким районним судом Харківської області вищевказаного рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2, а також не можна дійти до висновку, що на час ухвалення відповідного рішення, яким зі ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, платник аліментів не сплачував за комунальні послуги за незмінним місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, слід зазначити, що стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини, яка продовжила навчання, припинено 30 червня 2015 року, оскільки, як зазначалося вище рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 09 вересня 2014 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/7 частина заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 01 липня 2014 року і до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2015 року.

Таким чином, на теперішній час із ОСОБА_1 аліменти стягуються лише за одним судовим рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 08 липня 2014 року.

За таких обставин, взявши до уваги те, що позивач не довів належними та допустимими доказами існування хоча б однієї із визначених ст. 192 СК України обставин, що дають суду право зменшити розміри аліментів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 180, 182 - 184, 192 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий М. О. Скляренко