Справа № 570/2882/15-ц
Номер провадження 2/570/1129/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивач просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_3, 2001 року народження.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов»язків.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач до суду не з»явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність в порядку заочного розгляду, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши справу в межах заявленного позову на підставі представлених доказів, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, 2001 р.н., батько дитини - син позивача трагічно загинув 28 листоада 2010 року. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. Відповідач за місцем проживання характеризується негативно, донькою не цікавиться. Її донька у власноручно написаній заяві просить позбавити її матір батьківських прав, так як вона матеріально її не забезпечує, не цікавиться навчанням та вихованням. Разом з тим, відповідач отримує на доньку як утриманця пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі зібраних доказів виконком Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області відповідно до свого рішення від 31 березня 2015 року вважає за доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3.

Відповідно до ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України "при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Дії відповідача свідчать про її ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться її життям, здоров'ям та розвитком, що свідчить про її небажання утримувати, виховувати дитину і піклуватися про неї. Таку фактичну поведінку відповідача суд розцінює як втрату інтересу до дитини.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини, що надасть можливість малолітній дитині, позбавленій батьківського піклування, бути усиновленою та мати родину, якій вона не байдужа.

Враховуючи викладене, положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування вирішене судом після повного й всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи й характеру ставлення матері до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей, яке надасть їм полегшення.

Таким чином, судом встановлено умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов"язків по вихованню доньки, при цьому вона має реальну можливість виконувати свій батьківський обов"язок, але не вчиняє відповідних дій.

Таку сукупність вказаних фактів суд визнає достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини.

Враховуючи повне задоволення позову суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст.7, 79, 84, 164 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-228 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, народження якої зареєстроване Оржівською селищною радою Рівненського району Рівненської області 19 березня 2001 року / а.з.№ 11 /.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с.Великий Житин (НОМЕР_1, виданий 10 травня 2007 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_2 ) в прибуток Рівненського районного суду Рівненської області ( Отримувач коштів УДКСУ у Рівненському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012756. Банк отримувача ГУДКСУ в Рівненській області. Код банку отримувача (МФО) 833017. Рахунок отримувача 0295. Код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Кушнір Н.В.