Справа 415/7469/15-ц
Провадження 2-н/415/462/15
про відмову у відкритті провадження у справі
21.12.15 року м. Лисичанськ
Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Бойко С.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати,
ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду зз заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати у розмірі 6499,00 грн.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Статтею 30 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.
Враховуючи, що розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, з урахуванням ст. 30 ЦПК України, боржником в даному випадку може бути тільки юридична особа.
Заявниця просить видати судовий наказ про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля», якого зазначає як боржника, нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.
Однак, відокремлений підрозділ не є юридичною особою.
Із заяви вбачається спір про право, оскільки Відокремлений підрозділ «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» не є належним боржником, і як розяснено у п. 11 Постанови № 14 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження",- враховуючи, що розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, не може бути застосовано такий процесуальний інститут як заміна неналежної сторони.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.
Тому, у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заяви вбачається спір про право, що не позбавляє права заявника звернутися до суду з відповідною заявою до боржника- юридичної особи.
Керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя,-
Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.
Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті даної заяви не позбавляє права заявника звернутися до суду з відповідною заявою до боржника- юридичної особи або звернутися з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження.
Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахта «Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, повернути заявниці.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Лисичанській міський суд Луганської області шляхом подачі протягом 5-ти днів апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Лисичанського міського суду ОСОБА_2