Справа № 152/1271/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 серпня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

11.08.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_3 зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.06.2011 року. Від даного шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, утримання сімї, що призводило до непорозумінь та конфліктів в сімї. Однією сімєю вона та відповідач не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини, шлюб існує формально. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 17.08.2015 року, підтримав позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснив, що позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, так як перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Однією сімєю з відповідачем позивачка не проживає приблизно півроку. Розлад в сімї позивачки та відповідача носить тривалий характер. Позивачка та відповідач не можуть знайти спільної мови, внаслідок чого постійно виникають сварки та суперечки, які негативно впливають на дитину, у звязку із чим позивачка перестала проживати з відповідачем та переїхала разом з дитиною в м. Шаргород до своїх батьків, де має намір проживати в подальшому, працевлаштуватися.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні під час додаткових пояснень та промови в судових дебатах позов визнав, щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_3 не заперечує.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №095614 (а.с.5).

Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 285739 (а.с.7).

Сторони не бажають миритися, позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сімї стали різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, які шкодять інтересам позивачки та неповнолітньої дитини сторін.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки та її неповнолітньої дитини, оскільки сторони не проживають однією сімєю приблизно півроку.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, а відповідач згоден на розірвання шлюбу, що позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею при зверненні в суд судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 05.06.2011 року, актовий запис за №911.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя