АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» про стягнення сум, що належали працівникові при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтовання якого посилався на те, що з 12 листопада 2009 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Восток-Руда», а наказом № 100 лс від 28 квітня 2015 року був звільнений з роботи, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.

Однак, звільнивши його з роботи, відповідач в порушення норм ст.116 КЗпП України не здійснив остаточного розрахунку з ним та має заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 10589,87 грн., яку він просив стягнути з ТОВ «Восток-Руда», а також, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення судом рішення, виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати в сумі 181,94 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Восток-Руда» на користь ОСОБА_2 10489,87 грн. із яких: 9989,87 грн. - у рахунок виплати сум, що належали позивачеві при звільненні та 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З таким рішенням, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його змінити та ухвалити нове рішення про задоволення вказаної вимоги.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржуються лише в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, його законність і обґрунтованість в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду, в оскаржуваній його частин, не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12 листопада 2009 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Восток-Руда» та наказом відповідача №75 лс від 28 квітня 2015 року був звільнений з роботи, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачеві достовірно було відомо, що його звільнено з 28 квітня 2015 року та, що роботодавець не провів з ним остаточного розрахунку, однак до суду він звернувся тільки 20 серпня 2015 року, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку й будь-яких поважних причин пропуску такого строку позивач у позові не зазначив.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правового висновку, викладеному Конституційним Судом України у рішенні № 4-рп від 22 лютого 2012 року в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього Кодексу, слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався».

Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», в разі не проведення відповідачем розрахунку з працівником до розгляду справи, суд, на підставі ст.117 КЗпП України повинен стягнути на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення.

Звільняючи 28 квітня 2015 року позивача з роботи, за п.1 ст.36 КЗпП, відповідач не провів з ним розрахунку, як на день звільнення, так і на день ухвалення рішення у справі.

А відтак, тримісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, для звернення до суду стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачем, що подав позов 20 серпня 2015 р. не було пропущено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що перебіг трьохмісячного строку для звернення до суду починається з дня не проведення з працівником розрахунку в день звільнення з роботи.

Враховуючи те, що затримка розрахунку з позивачем з 28 квітня 2015 року по 28 грудня 2015 року (день ухвалення рішення апеляційним судом) складає 170 робочих днів, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення у розмірі 30 929,80 грн. (181,94 грн. * 170 дн.)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню в оскарженій частині, з ухваленням нового рішення про їх задоволення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 287,40 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 28 квітня 2015 року по 28 грудня 2015 року, в розмірі 30 929,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Руда» на користь держави судовий збір у сумі 287,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: