АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

10 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» про захист прав споживачів, стягнення неустойки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року,

встановила:

у липні 2015 рок позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, стягнення неустойки, посилаючись на те, що 12 липня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір про фінансування фонду будівництва, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ПАТ «Артем-банк» грошові кошти з метою отримання у власність об'єкту фінансування - квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначав, що квартиру йому було передано у стані, непридатному до проживання, а тому просив стягнути з відповідача на його користь неустойку за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 366 569 грн. 40 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 12 липня 2011 року між ним та ПАТ «Артем-Банк» було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу грошові кошти в розмірі 366 569 грн. 40 коп. з метою отримання у власність об'єкта інвестування - квартиру АДРЕСА_1. Позивач зазначав, що він виконав свої зобов'язання за вказаним договором, однак квартиру йому було передано із порушенням строків та у непридатному для проживання стані, оскільки забудовник ТОВ «Під Ключ» не виконав своїх зобов'язань належним чином, та вказував, що відповідач мав скористатись своїм правом на спонукання забудовника до виконання робіт у строки, а тому просив стягнути з ПАТ «Артем-Банк» на його користь пеню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору, а тому вимоги про стягнення пені є безпідставними. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 13, 18, 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 грудня 2007 року між відповідачем та Управлінням державної охорони України та КП «Житомирбудзамовник» було укладено Договір №1 про організацію спорудження об'єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об'єкту по АДРЕСА_1. 26 квітня 2012 року КП «Житомирбудзамовник» було замінено ТОВ «ПІД- КЛЮЧ» згідно Договору про заміну сторони у зобов'язанні.

12 липня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір №756 про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов'язується передати відповідачу в управління грошові кошти з метою отримання позивачем у власність об'єкту інвестування, а саме АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язується прийняти кошти на рахунок фонду фінансування будівництва у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених правилами фонду фінансування будівництва та договором.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було враховано те, що відповідач не виконав умови договору та не передав об'єкт інвестування позивачу. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Судом було вірно встановлено, що 20 липня 2012 року на підставі Акту приймання-передачі квартири згідно з Договором № 756 від 12. липня 2011 року позивач отримав квартиру НОМЕР_1, розташовану на 15 поверсі, загальною площею 61,00 кв.м. в новозбудованому житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1. Також в Акті приймання-передачі квартири зазначено, що з моменту підписання Акту на покупця покладаються усі та будь-які ризики випадкового та/або умисного пошкодження квартири в цілому, а також будь-які її частини, в тому числі встановленого у квартирі обладнання, комунікацій, виконаного на момент підписання Акту базового оздоблення.

Доводи апелянта про те, що відповідач відмовився звернутись від імені довірителів до суду з позовом про стягнення з забудовника штрафних санкцій, а тому зобов'язаний сплатити позивачу штрафні санкції відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» також не можуть бути підставою для скасування рішення.

Згідно п. 5.7.2. правил Фонду Фінансування, якщо Довіритель виконав усі зобов'язання перед Управителем та після введення об'єкта будівництва в експлуатацію підписав акт прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування, умови Договору про участь у фонді фінансування будівництва вважаються виконаними та управління майном припиняється. Крім того, п. 3.2 Правил фонду фінансування будівництва встановлено, що Управитель при здійсненні управління не несе відповідальності перед Довірителями фонду фінансування будівництва щодо спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі Довірителям у власність об'єктів інвестування

Судом першої інстанції було вірно встановлено про те, що позивач не скористався своїм правом на дострокове розірвання договору та виплати йому коштів у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/18561/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14907/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.