Справа № 377/733/15-ц Головуючий у І інстанції Теремецька Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/5991/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.12.2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства " Державий ощадний банк України" на рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вказаним позовом свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 1683 від 28.12.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 150000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20 % річних з кінцевим терміном повернення 28.12.2015 року. Позивач зобовязався щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в сумі по 2500 гривень та сплачувати проценти, які нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, щомісячно, останній платіж внести до - 28 грудня 2015 року. З метою забезпечення виконання умов за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір 28.12.2010 року. В порушення умов договору та положень ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого має станом на 20.05.2015 року заборгованість 135606 гривень 81 копійку.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на заборгованість за кредитним договором № 1683 від 28.12.2010 року в сумі 135606,81 гривень, а також стягнути понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1356,07 гривень.

Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 09 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0877 філії Головне управління по м.Києву та Київській області на п/р 4 в ОПЕРУ Головного управління по м.Києву та Київській області Ощадбанку України, МФО 322669, заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683 в сумі 27240 гривень 20 копійок, що складається з: заборгованості по відсотках - 8870 гривень 36 копійок, пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом - 11791 гривня 45 копійок, пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 6578 гривень 39 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» м.Києва на п/р 35194016 в ОПЕРУ Головного управління по м.Києву та Київській області Ощадбанку України, МФО 322669, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 271 гривня 21 копійка.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не звернув уваги на те, що спори розглянуті судами у 2013 -2015 роках між тими ж сторонами і даний спір мають різні предмети спору. Вважає, що зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилось, право вимоги банку про повернення кредиту і сплату процентів залишилось, та підлягає судовому захисту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 1683 від 28.12.2010 року. Відповідно до п.1.1 якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 150000 гривень, а позичальник зобовязався належним чином повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних в порядку та на умовах і в строки, визначені договором(а.с. 6-9).

Згідно п.1.4 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до 25 числа місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі по 2500 гривень та сплачувати проценти, щомісячно нараховані банком з моменту видачі кредиту на залишок заборгованості за кредитом. Останній платіж в сумі 2500 гривень в рахунок погашення кредиту та сплату нарахованих банком процентів здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення кредиту 28 грудня 2015 року, що визначена цим договором.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором ( в тому числі й додатковими договорами до нього) забезпечується нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна.

Як зазначено у п.4.3.2 кредитного договору, позичальник зобовязується повернути кредит в сумі, що визначена цим договором, своєчасно сплачувати поценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, які визначені цим договором .

Пунктом 4.3.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення умов цього договору та/або договору іпотеки позичальник зобовязаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України.

На виконання вимог вказаного договору 28 грудня 2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за № 4175 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683(а.с. 10-12).

Згідно п. 1.2 іпотечного договору предметом цього договору є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира № 36, загальною площею 70,30 кв.м., жилою плошею 39,90 кв.м., що знаходиться в будинку № 14 Московського кварталу м.Славутича.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 грудня 2013 року, яке набрало законної сили (справа № 377/1096/13, П № 2-377/386/13), в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 1683 від 28 грудня 2010 року в сумі 112683 гривні 46 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, загальною площею 70,30 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 09.10.2007 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області на підставі розпорядження міського голови № 483 від 05.10.2007 року, зареєстрованого Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 11 жовтня 2007 року, шляхом проведення публічних торгів (а.с. 22-26).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 березня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 1683 від 28 грудня 2010 року суму донарахованих відсотків - 18403,42 гривні за період з 3 грудня 2013 року по 28 листопада 2014 року та суму пені - 1271,74 гривень за період з 29 грудня 2013 року по 11 лютого 2014 року (а.с. 29-32).

На виконання вказаного рішення суду позивачу було видано Славутицьким міським судом Київської області 06 березня 2014 року чотири виконавчі листи № 377/1096/13-ц, 2/377/386/13, які перебувають на виконанні у ВДВС Славутицького МУЮ Київської області.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договром сумі 93036,76 гривень та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 15329, 85 гривень за період з листопада 2012 року по 2 грудня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно вищезазначеного рішення суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Державний виконавець не може звернути стягнення на предмет іпотеки оскільки є відмова у наданні дозволу органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області на реалізацію квартири за адресою: АДРЕСА_2, оскільки в даній квартирі після винесення рішення судом було зареєстровано малолітню дитину боржника ОСОБА_5, якій належить на праві спільної часткової власності 1/4 частка вказаної квартири, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 грудня 2013 року по справі №377/1096/13 не було виконано, предмет іпотеки не реалізовано, погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1683 від 28 грудня 2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, заборгованість за кредитом становить 135606,81 гривень, з яких: сума не простроченого кредиту 20000 гривень; сума прострочених чергових платежів за кредитом ( по основному боргу) 73036 гривень 76 копійок; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом з листопада 2012 року по 2 грудня 2013 року та з 29 листопада 2014 року по квітень 2015 року - 23231 гривня 61 копійка, сума нарахованих відсотків за травень 2015 року ( з 01.05.2015 року 19.05.2015 року) 968.60 гривень, пеня за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом з 18.05.2014 року по 19.05.2015 року - 11791 гривня 45 копійок, пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом з 19.05.2014 року по 19.05.2015 року - 6578 гривень 39 копійок (а.с. 33-34).

Враховуючи, що відповідач продовжує користуватися кредитними коштами, то виходячи із змісту п. 4.3.2 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у стороки та на умовах, що визначені цим договором .

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683 в сумі 135606 грн. 81 коп.

За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, поскільки позовні вимоги є обґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 303, 307, 309 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства " Державий ощадний банк України" - задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства " Державий ощадний банк України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0877 філії Головне управління по м.Києву та Київській області заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 року № 1683 в сумі 135606 грн. 81 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» м.Києва судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2847 грн. 75 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: