Справа № 442/8672/13 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/5418/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (у подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі Львівської області (в подальшому - «Предмет іпотеки»), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 32/33/131, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 15 червня 2007 року (у подальшому - «Кредитний договір»), у розмірі 65 764,31 доларів США, що еквівалентно 526 390 грн 69 коп.,з яких: 2632,80 доларів США, що еквівалентно 21073,46 грн., - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 56342,61 доларів США, що еквівалентно 450977,52 грн., - сума дострокового стягнення кредиту; 6018,31 доларів США, що еквівалентно 48171,76 грн., - проценти за користування кредитом; 770,59 доларів США, що еквівалентно 6167,96 грн., - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, щовідповідачка, яка одночасно є і позичальником та іпотекодавцем за іпотечним договором, який було укладено 15 червня 2007 року між нею та Банком (в подальшому - «Іпотечний договір»), допустила порушення умов повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість по тілу кредиту, що дає підстави для дострокового стягнення всієї суми кредиту та процентів за користування ним, а також пені за прострочення виконання зобов'язання за рахунок предмету іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2014 року, що оскаржується, у задоволенні позову Банку відмовлено (а.с. 80-81).

Дане рішення оскаржив представник Банку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що судом не враховано норми матеріального права та умови договору, які дають право кредитодавцеві задовольнити свої вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання позичальником свого обов'язку щодо своєчасного повернення кредиту (а.с.85-88).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року було скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 188-190).

Сторони спору, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 199-201), в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача (Банку) про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідачка (апелянт) 28.08.2015 року подала до суду Відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд застосувати до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та провести апеляційний розгляд справи у її відсутності (а.с. 202-203).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в порядку, що передбачений частиною 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд обґрунтував тим, що для укладення Іпотечного договору необхідно було отримати дозвіл органу опіки та піклування, оскільки в квартирі, переданій в іпотеку Банку, були зареєстрованими та проживали діти.

Однак, з вище наведеними висновками суду погодитись не можна, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судами установлено та стверджується матеріалами справи, що 15 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (кредитодавцем) та ОСОБА_3 (позичальником) було укладено кредитний договір № 32/33/131, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 63 тис. доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом на термін до 14 червня 2027 року, які позичальник повинна була повертати відповідно до умов договору та графіку погашення заборгованості за кредитом (а. с. 14?19).

На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 15 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру № 12, загальною площею 82,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Дрогобичі Львівської області (а. с. 6?11, 12?13).

Відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, в результаті чого утворилася заборгованість.

Частиною першою ст. 33 та ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до умов Іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки в таких випадках: в разі невиконання боржником основного зобов'язання; у разі виконання або неналежного виконання іпотекодацем умов іпотечного договору; в інших випадках, передбачених договором (підпункт 10.3 та п. 11 Іпотечного договору).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодерджателем на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п. 12.3 підпунктах 12.3.1, 12.3.2 іпотечного договору тощо (п. 12 іпотечного договору).

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позовної заяви про невиконання ОСОБА_3 свого обов'язку щодо повернення кредиту відповідно до умов Кредитного договору згаданою відповідачкою жодним чином не спростовано.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Іпотечний договір від 15 червня 2007 року судом недійсним не визнавався і відповідачка з такою вимогою до суду не зверталася.

На момент укладення Іпотечного договору зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 була квартира АДРЕСА_2

Неповнолітні діти відповідачки на момент укладення Іпотечного договору не були і не могли бути зареєстрованими в квартирі, яка є предметом іпотеки, оскільки (в силу вимог ст.29 ЦК України) місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків або одного з них, і були зареєстрованими у спірній квартирі лише10 січня 2008 року (а.с. 127-128).

Відтак, є усі підстави для задоволення вимог Банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості відповідачки за Кредитним договором, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п. 3 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» міститься роз'яснення про те, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у резолютивній частині рішення суду має зазначатись (зокрема): спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна, встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

У позові Банку міститься вимога про встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Пунктом 1.4 Іпотечного договору встановлено, що у випадку звернення стягнення на Предмет іпотеки, вартість Предмету іпотеки визначається відповідно до Розділу 4 даного Договору, пунктом 4.4 якого встановлено, що сторони домовились, що ціна продажу Предмету іпотеки не може бути нижчою від експертної оцінки майна, проведеної не пізніше, ніж за три місяці до моменту цього продажу.

За вище наведених обставин предмет іпотеки підлягає до реалізації шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною його продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В той же час, пунктом 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.

За змістом ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15, від 15 квітня 2015 року у справі № 6-46цс15.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається Банком (позивачем), що кредит відповідачці був наданий в іноземній валюті на споживчі цілі, що підтверджується заявою на отримання кредиту (а.с.146); спірна квартира (предмет іпотеки) є єдиним нерухомим житловим майном, яке вона має у власності, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.137-141), та єдиним місцем її постійного проживання та проживання її неповнолітніх дітей; загальна площа квартири становить 82,9 кв.м., що не перевищує 140 кв.метрів; відповідач не є суб'єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», оскільки є приватним підприємцем, а тому є всі визначені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підстави для застосування цього Закону до спірних правовідносин.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1). У випадку, коли суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.5).

Відтак до стягнення з відповідачки на користь Банку підлягає 7 676 грн. 70 коп. судових витрат у виді сплачених судових зборів (а.с. 4, 95, 168).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» частково задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2014 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» частково задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» за кредитним договором від 15 червня 2007 року № 32/33/131, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_3, у розмірі 65 764,31 доларів США, що еквівалентно 526 390 грн. 69 коп., з яких:

- 2632,80 доларів США, що еквівалентно 21073,46 грн., - прострочена заборгованість за тілом кредиту;

- 56342,61 доларів США, що еквівалентно 450977,52 грн., - сума дострокового стягнення кредиту;

- 6018,31 доларів США, що еквівалентно 48171,76 грн., - проценти за користування кредитом;

- 770,59 доларів США, що еквівалентно 6167,96 грн., - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання,

звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 15 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_3, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 у міста Дрогобичі Львівської області, належну на праві власності ОСОБА_3, шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу згаданого предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотекине підлягає до виконання протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 7 676 грн. 70 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: