Справа №295/5008/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

секретаря судового засідання Говорадло А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Мегабанк" в особі Житомирського ЦРВ ПАТ "Мегабанк", третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про захист майнового права та інтересу шляхом визнання недійсним договір іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду із указаним позовом в якому зазначили, що ОСОБА_1 було укладено 03.12.2007 договір іпотеки № 122-05П/2007-і з ПАТ «Мегабанк», в забезпечення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_4 згідно кредитного договору на споживчі цілі № 122-05П/2007 від 03.12.2007 у розмірі 150 000 грн. з кінцевим терміном повернення 02.12.2017 року. Відповідач прийняв в іпотеку належну на праві власності позивачу ОСОБА_1 двокімнатну квартиру загальною площею 44,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Позивачі посилаються у позовній заяві на те, що з моменту укладання договору іпотеки у вказаній квартирі проживала та була зареєстрована ОСОБА_5, яка 12.04.2008 народила доньку ОСОБА_3 та відповідно зареєструвала малолітню дитину у вказаній квартирі за місцем свого постійного проживання. Натомість відповідач достеменно знаючи, що у вказаній квартирі проживає малолітня дитина і це є єдине її житло, не отримав дозволу від органу опіки та піклування Житомирської міської ради на укладення спірного договору іпотеки, що є порушенням вимог ст. 177 СК України, Законів України «Про охорону дитинства» та «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» та є підставою визнати його недійсним. Позивачі просять суд визнати недійсним договір іпотеки від 03 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Мегабанк», посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 18530.

В судовому засіданні представник позивачів та позивач ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Гр. ОСОБА_2 додала, що дізналась про перебування квартири в іпотеці тільки після того як почали приходити повідомлення від банку.

Позивач ОСОБА_1, представник відповідача та органу опіки та піклування в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ПАТ «Мегабанк» на адресу суду надходило клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, яке задоволено судом не було, а від представника третьої особи було подана заява про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачів та позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 03.12.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Мегабанк» був укладений іпотечний договір № 122-05П/2007-і, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 18529. У п.1.1 зазначено, що даний Договір забезпечує виконання ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором від 03 січня 2007 року №122-05П/2007 та за будь-якими додатковими угодами до нього, укладеним між Іпотекодержателем та Боржником, згідно з умовами якого Іпотекодержателем було надано Боржнику кредит на споживчі цілі у розмірі 150 000 гривень 00 копійок, строком з 03 грудня 2007 року до 16 години 00 хвилин 02 грудня 2017 року зі сплатою 17,7 процентів річних щомісячно. Предметом іпотеки, відповідно до п.1.2 договору, є квартира №15, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Крошенській, 42.

Із копії свідоцтва про народження серії 1-ТП №073431 від 22.04.2008 року вбачається, що 12.04.2008 року народилась ОСОБА_3, батьками якої є позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Згідно довідки ДП «Крошня» ПП «ВЖРЕП №4» №1789 від 19.09.2014, донька проживає разом із матірю в квартирі АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зокрема, ч. 6 ст. 203 ЦК України встановлює, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" (в редакції, що діяла на момент укладання іпотечного договору), батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Як зазначено в ч. 2 ст. 177 Сімейного кодексу України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, зокрема, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування.

Статтею 6 Закону України «Про іпотеку» також передбачені спеціальні умови передачі нерухомого майна в іпотеку, згідно з якими у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування (в даному випадку органу опіки та піклування) така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку.

З огляду на наведені вище положення закону суд вважає необґрунтованим посилання позивачів на те, що відповідач достеменно знаючи, що у вказаній вище квартирі по вул. Крошенській проживає малолітня дитина і це є єдине її житло, не отримав дозволу від органу опіки та піклування Житомирської міської ради на укладення спірного договору іпотеки, так як законодавством України одержання такого дозволу покладене саме на батьків дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову суд враховує й те, що стороною оспорюваного іпотечного договору є гр. ОСОБА_1, який в свою чергу не є батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім цього, на момент укладення іпотечного договору № 122-05П/2007-і від 03.12.2007 року ОСОБА_3 ще не народилась, а тому посилання позивачів у позовній заяві на те, що даний договір є недійсним, оскільки малолітня ОСОБА_3 під час укладання договору іпотеки мала право користування квартирою, яка стала предметом іпотеки, взагалі є безпідставним.

Додатково суд приймає до уваги те, що згідно умов п. 2.1 іпотечного договору № 122-05П/2007-і, Іпотекодавець (позивач ОСОБА_1В.) гарантував, що прав щодо предмету іпотеки у третіх осіб на момент укладання договору немає.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, керуючись ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов