Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, подружні відносини між ними припинилися, проживають з відповідачем окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам.

Від шлюбу з відповідачем має двох малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з нею, та знаходяться на її утриманні, батько дітей не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Крім цього, зазначила, що вона займається розвитком фізичних здібностей доньки ОСОБА_6, яка з 2012 року систематично відвідує заняття з хореографії в освітньо - мистецькому центрі «Шанс», а тому вважає, що батько дитини також повинен приймати участь у додаткових витратах на доньку. В зв'язку з чим просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6 у сумі 280 грн. щомісячно у зв'язку з розвитком дитини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9 жовтня 2015 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 9 серпня 2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 475.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 7 липня 2015 року та до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 7 липня 2015 року та до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог про розірвання шлюбу скасувати та постановити ухвалу про надання шестимісячного строку на примирення. Зменшити розмір аліментів на утримання дітей до 500 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину. В апеляційній скарзі посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Позивачка ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення чуду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 9 серпня 2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 475.

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір»ю.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя, інтересам їх малолітніх дітей. Задовольняючи позов у частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гри. Щомісячно на кожну дитину, суд виходив із того, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, батько малолітні діти знаходяться на утриманні матері, батько добровільно матеріальної допомоги не надає.

Такий висновок суду ґрунтується на встановлених обставинах і відповідає нормам матеріального права.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції вірного дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, враховуючи обставини життя сторін.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання судом строку для примирення подружжя не заслуговують на увагу, оскільки обставини життя сторін не дають підстав вважати, що надання строку на примирення є способом збереження їхнього шлюбу. Суд не зобов'язаний призначати строк для примирення. Більше того, позивач вважає, що надання строку на примирення, як само збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісяця на кожну дитину.

Відповідач не заперечує проти визначення аліментів в твердій грошовій сумі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо розміру аліментів, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн. щомісяця на кожну дитину.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що визначений судом розмір аліментів перевищує визначену законом частку, тобто є більшим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів також відхиляє, оскільки у разі визначення аліментів у твердій грошовій сумі, що не оспорюється відповідачем, встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів не потребується (ч.2 ст.182 СК України)..

Колегією суддів встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави передбачені ст. 309 ЦПК України для його скасування відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: