Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 325/211/15-ц
№ провадження
22-ц/778/2828/15 Головуючий у 1 інстанції: Пантилус О.П.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Христини Анатоліївни на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Христини Анатоліївни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Х.А.

В скарзі зазначав, що у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом 2-84/12, виданим Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошової компенсації в сумі 98535,60 гривень. 29 січня 2015 р. державним виконавцем Бабак Х.А. проведено опис та арешт належного йому майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80.94 кв. м, та складено відповідний акт, копію якого він отримав 31 січня 2015 року.

Вважає, що дії державного виконавця не відповідають вимогам ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", так як порушене право боржника на участь у провадженні виконавчих дій, даний акт державним виконавцем складений не за місцем розташування майна, так як він 29 січня 2015 року перебував в квартирі АДРЕСА_1 але державний виконавець для складання акту не прибув, безпідставно описане майно передав стягувачеві ОСОБА_4 на зберігання. Також зазначав, що державним виконавцем порушені вимоги ч.1 ст. 63 Закону, конституційне право ОСОБА_3 на житло за ст. 47 Конституції України, так як при наявності іншого нерухомого майна (35/200 частин нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,00093 га, розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення індивідуального дачного будівництва), на яке вже накладений арешт і вартість його перевищує розмір стягнення за виконавчим документом безпідставно описана та арештована 1/3 частина його єдиного житла.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Бабак Х.А. щодо опису та арешту належної скаржнику 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 неправомірними і скасувати акт опису та арешту цього майна складений державним виконавцем 29 січня 2015 року у виконавчому провадженні № 36367850.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року скарга задоволена.

Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Бабак Христини Анатоліївни щодо проведення 29 січня 2015 року опису та арешту майна належного ОСОБА_3, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Скасовано акт опису та арешту майна складений 29 січня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Приазвоського районного управлінні юстиції Бабак Христиною Анатоліївною у виконавчому провадженні № 36367850, яким накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, належну ОСОБА_3.

Не погодившись з ухвалою суду, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Х.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

В судове засідання 15 липня 2015 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, не з'явилися. У відповідності до ст. 305 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 36367850, відкрите за виконавчим листом № 2-84/12, виданим 09 серпня 2012 року Приазовським районним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості майна на загальну суму 98535,60 гривень.

04 листопада 2014 року державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Бабак Х.А. в межах зазначеного вище виконавчого провадження було складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3, а саме 35/200 частин нежитлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_4 яке державним виконавцем попередньо оцінено в 90000 гривень (а.с.41-42).

11 листопада 2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3, а саме земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, площею 0,00930 га, розташованої на території Приморсько-Посадської сільської ради. Зазначене майно державним виконавцем попередньо оцінено в 10000 гривень (а.с.45-46).

29 січня 2015 року державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Бабак Х.А. при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа, з метою звернення стягнення на майно, складено акт опису та арешту майна ОСОБА_3 - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 80,94 кв.м., вартістю 90000 гривень (а.с. 62-63).

Місце проживання ОСОБА_3 з 26 серпня 1997 року зареєстроване в зазначеній квартирі, що підтверджується копією паспорту скаржника (а.с. 4).

Відповідно до частин 1,5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що у ОСОБА_3 відсутнє будь яке інше житло, але є інше нерухоме майно, на яке може бути звернене стягнення, тому визнав дії державного виконавця з опису та арешту єдиного житла боржника, в якому він проживає, є передчасними і не відповідають вимогам закону а також порушують право боржника на житло, дійшов до правильного висновку про задоволення скарги.

Доводи апелянта на неможливість продажу частини нежитлового приміщення, належного боржнику, необґрунтовані.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Державним виконавцем не надані суду докази виконання всіх можливих дій, передбачених законом та спрямованих на реалізацію арештованого майна (в тому числі, не проведена оцінка майна). Також відсутні докази про відмову спеціалізованими підприємствами в реалізації майна.

Доводи апелянта про те, що не можлива реалізація нежитлового приміщення через відсутність у боржника права власності або права користування на земельну ділянку, на якій розташоване це майно, спростовані матеріалами справи.

Судом встановлено, що державному виконавцю було відомо, що земельна ділянка під належною ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення має кадастровий номер НОМЕР_1. ( а.с.43)

Статтею 120 ЗК України передбачено, що істотною умовою договору про відчуження об'єкту нерухомого майна, є лише кадастровий номер земельної ділянки, а не право власності на неї.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність права власності або оренди земельної ділянки у боржника, якому належить нежитлове приміщення або його частка, як на підставу для неможливості реалізації описаного та арештованого майна боржника, не ґрунтуються на законі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Христини Анатоліївни відхилити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: