АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Чупікової В.В., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2015 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

ОСОБА_4 є власником квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 де зареєстровані її син ОСОБА_5, онука ОСОБА_6, колишня невістка ОСОБА_2, онук ОСОБА_7

У звязку із припиненням шлюбних відносин у 2011 році та розірванням шлюбу між її сином ОСОБА_5 та невісткою ОСОБА_2 03.02.2012р. відповідач покинула дане житло та проживає разом з онуком позивача ОСОБА_7 та своїми батьками за іншою адресою.

Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у її житлі не дозволяє їй належним чином користуватись і розпоряджатись цим житлом на власний розсуд, що значно обмежує її законні права, створює труднощі в одержанні відповідний довідок, субсидій та компенсацій. Їй доводиться сплачувати по рахунках за житлово-комунальні послуги за відповідача.

22-ц/1794/1235/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Галичанський О.І.

Категорія 43/46 доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідач більше 3-х років не проживає у належному позивачу житлі, не оплачує комунальні послуги, не несе витрат на утримання цієї квартири, не бере участі у спільному побуті та не є членом сім'ї позивача.

Позивач просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просит рішення скасувати, відмовити у задоволенні позову.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не взяв до уваги те, що оскільки спірна квартира є жилим приміщенням, то всі правовідносини, пов'язані з проживанням в ній, повинні регулюватись нормами ЖК України.

Серед доводів апеляційної скарги є посилання апелянта на те, що відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права користування займаним приміщенням. Апелянт зазначає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права. Позивач не зверталась до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та не надала доказів про її звернення до відповідача з метою досудового врегулювання даного спору, у звязку з чим ОСОБА_2 повинна нести додаткові витрати, пов'язані з розглядом вказаної справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Задовільняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі і факт реєстрації в квартирі відповідача негативно впливає на право ОСОБА_1 як власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Такий висновок суду є правильним.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору купівлі продажу від 21.04.2010р., укладеного між ОСОБА_4 та ТзОВ «Полекс», та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26060700 від 07.05.2010р., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до довідки ОСББ «Східний 229-Б» № 98 від 27.01.2015р. власником квартири є ОСОБА_1, у вказаній квартирі зареєстровано 4 особи : син позивача ОСОБА_5, онука ОСОБА_6, колишня невістка ОСОБА_2, онук ОСОБА_7

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач з жовтня 2011 року не проживає у спірній квартирі у зв'язку із припиненням шлюбних відносин з сином позивача. Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, розірвано рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03.02.2012р. Відповідач не несе жодних витрат по утриманню даного житла.

Актом ОСББ «Східний-229Б»№ 100 від 28.01.2015р. підтверджується, що з жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не проживають в спірній квартирі.

Таким чином між сторонами у справі виникли правовідносини між власником житлового будинку, якою є позивач, та відповідачем - колишнім членом її сім'ї, які регулюються нормою ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до положень ч.3 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є, зокрема, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сином позивача та відповідачем малолітній ОСОБА_7 залишився з відповідачем ОСОБА_2 і разом з нею залишив спірну квартиру.

Син позивача ОСОБА_5 створив нову сім»ю з якою проживає у спірній квартирі. В 2013 році народилася дитина - ОСОБА_6, яка зареєстрована у зазначеній квартирі.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі більше одного року, домовленості з власником щодо її проживання у спірній квартирі немає, отже, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, що належить позивачу на праві власності.

Посилання апелянта на положення ст.116 ЖК України, які регулюють питання виселення із житлового будинку є безпідставними, оскільки позов про виселення не є предметом спору.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що іншого житла у неї немає, вищезазначена квартира є єдиним її місцем проживання. Ці доводи нічим не підтверджені і спростовуються Актом ОСББ «Східний-229Б»№ 100 від 28.01.2015р., яким підтверджено, що з жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не проживають в спірній квартирі, отже, тривалий час проживають в іншому місці.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів про її звернення до відповідача з метою досудового врегулювання даного спору, у звязку з чим ОСОБА_2 повинна нести додаткові витрати, пов'язані з розглядом вказаної справи, є необгрунтованими, оскільки обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи.

Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України , колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :