АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7575/15 Справа № 2-764/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Абріс» Солонянського району Дніпропетровської області, реєстраційна служба Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу та скасування його державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у грудні 2011 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та після уточнення позовних вимог просили визнати недійсним договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу розташований у с. Військове по вул. Фрунзе 6, Солонянського району Дніпропетровської області, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 03.12.2008 року та скасувати державну реєстрацію права власності.

В обрунтування позовних вимог посилаються на те що у ОСОБА_4 при укладанні цього договору купівлі-продажу було відсутнє право власності на майновий комплекс, а тому в силу ст. 658 ЦК України не виникло право на його продаж. (т.1 а.с. 3-8, 128-129, т.2 а.с. 80-84).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено, скасовано вжиті ухвалою судді Солонянського районного суду від 20.12.2011 року заходи забезпечення позову /т. 3 а.с. 211-216/.

З рішенням суду не погодилися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і звернулися до суду з апеляційною скаргою в якій просять це рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.3 а.с. 223-228/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, відповідно до п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Закон і право» від 24.09.2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладений 05.03.2007 року, розташований за адресою вул. Фрунзе, 6 у селі Військове Солонянського району Дніпропетровської області. Визнано за ОСОБА_4 право власності на цей об'єкт нерухомості - єдиний майновий комплекс, який складається з рибацького будинку 1, літ. «Б, б-б» площа 240 кв. метри; рибацький будинок 2, літ. «Л, л» площа 73, 4 кв. метри; склад паливно-мастильних матеріалів, літ «Ж,ж» площа 21,6; будівлі льодника, літера «З» площа 42,4 кв. метри; склади для зберігання знарядь лову літера «К» площа 104,9 кв. метри; будівлі майстерні літера «В, в» площа 46,3 кв. метри; будівлі гаражів-складів літера «Г» площа 124,7 кв. метра; на забудованій земельній ділянці (під будівлями) загальною площею 809,8 кв. метри.

Вирішено зареєструвати за ОСОБА_4 в БТІ Солонянського району Дніпропетровської області право власності на цей об'єкт без акту введення в експлуатацію /т.1 а.с. 14-18/.

Постановляючи це рішення третейський суд послався на те, що 05.03.2007 року між ОСОБА_7, який є власником майна з 2001 року, та ОСОБА_4 як покупцем, підписано договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, 12.03.2008 року сторони підписали акт прийому передачі цього майна, покупець передав продавцю кошти в сумі 11 836 грн., згідно умов договору. Але ОСОБА_7 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а тому на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України третейський судді прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

10.10.2008 року суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська постановлено ухвалу про видачу виконавчого документу для виконання рішення третейського суду від 24.09.2008 року /т.1 а.с. 80/.

10.10.2008 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист /т.1 а.с. 19/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2011 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2008 року скасовано, у видачі виконавчого документа для виконання рішення третейського суду відмовити /т.1 а.с. 34/.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі рішення третейського суду за ОСОБА_4 23.10.2008 рок зареєстровано право власності на єдиний майновий комплекс будівель який розташований в Дніпропетровській області, Солонянському районі, село Войськове, вул. Фрунзе, 6 /т.1 а.с. 20/.

03.12.2008 року ОСОБА_4 укладає з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу будівель, який був посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 /т.1 а.с. 24/.

24.12.2008 року ОСОБА_5 реєструє право власності на цей майновий комплекс, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Абріс» /т.1 а.с. 25/.

05.03.2009 року ОСОБА_5 укладає договір купівлі-продажу майнового комплексу з ОСОБА_8, який посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 /т.1 а.с. 29/.

10.03.2009 року ОСОБА_8 реєструє право власності на майновий комплекс, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухомість /т.1 а.с. 31/.

Ухвалою третейського суду від 29.05.2009 року рішення третейського суду від 24.09.2008 року скасовано за нововиявленими обставинами, підстави: заява ОСОБА_7 про те, що при укладанні угоди з ОСОБА_4 у нього було відсутнє право власності на предмет спору, та відсутність належним чином оформленої третейської угоди між сторонами про розгляд спору між ними у третейському суді, що на момент розгляду справи третейський суд не мав компетенції на розгляд справи, а тому прийняте рішення від 24.09.2008 року не може бути легітимним /т. 1 а.с. 32/.

Ухвалою постійно діючого третейського суду від 14.12.2011 року скасовано ухвалу третейського суду від 29.05.2009 року, рішення третейського суду від 24.09.2008 року визнано дійсним / т.1 а.с. 141/.

Наказом № 32 від 09.06.2009 року ТОВ «АБРІС» було скасовано реєстрацію договору купівлі-продажу від 05.03.2009 року на ім'я ОСОБА_8 /т. 1 а.с. 33/.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13.02.1997 року був затверджений Статут риболовецького колгоспу «Червоний рибак» затверджений загальними зборами колгоспників 20.02.1996 року протокол № 1 /т.1 а.с. 195-211/.

26.03.1997 року було проведено державну реєстрацію Риболовецького колгоспу «Червоний рибак» як субєкта підприємницької діяльності юридичної особи та внесено до єдиного реєстру підприємств та організацій 22.04.1997 року /т.1 а.с. 35/.

Позивач ОСОБА_2 був прийнятий в члени колгоспу «Червоний рибак» 03.08.1998 року та звільнений за власним бажанням 17.04.2000 року, що підтверджується трудовою книжкою /т.1 а.с. 38/.

Позивач ОСОБА_3 прийнятий в члени колгоспу «Червоний рибак» 10.06.1995 року та звільнений за власним бажанням 09.06.2000 року, що також підтверджується трудовою книжкою /а.с. 39/.

Відповідно до ОСОБА_1 з протоколу загальних зборів членів риболовецького колгоспу «Червоний рибак» від 04.04.2000 року було затверджено методичні рекомендації Укррибхозу про розпаювання майна та вирішено розпаювати майно колгоспу відповідно затвердженим методичним рекомендаціям /т.1 а.с. 37/.

Згідно довідки Укррибгосп Риболовецький колгосп «Червоний рибак» № 117 від 19.05.2000 року рішенням загальних зборів колгоспу від 04.04.2000 року призначена комісія по розпаюванню та реформуванню, яка розпочала свою роботу 1.04.2000 року. Пайщиками колгоспу за рішенням зборів є усі робітники колгоспу, які пропрацювали не менше року станом на 01.04.2000 року, пенсіонери, які пішли на пенсію з колгоспу та зберегли членство у колгоспі /т.1 а.с.40/.

25.07.2000 року ОСОБА_2, згідно з рішенням загальних зборів трудового колективу рибколгоспу «Червоний рибак» від 04.04.2000 року отримав Свідоцтво на правовий пай № 101 в загальному пайовому фонді господарювання, вартість майнового паю складає 233 грн. /т.1 а.с. 110/.

Згідно накладної № 101 від 19.02.2007 року розмір частки ОСОБА_2 складає 4,8 % частки будівлі «Склад знарядь лову» інвентаризаційний № 1 на дільниці села Войськове /т.1 а.с. 112/.

20.06.2000 року ОСОБА_3 згідно з рішенням загальних зборів трудового колективу рибколгоспу «Червоний рибак» від 04.04.2000 року отримав Свідоцтво на правовий пай № 94 в загальному пайовому фонді господарювання, вартість майнового паю складає 1191 грн. /т.1 а.с. 111/.

Згідно накладної № 94 від 14.02.2001 року розмір частки ОСОБА_3 складає 24% частки будівлі «Рибацький дім», інвентарний № 2 на дільниці села Войськове /т.1 а.с. 112/.

Відповідно до довідки № 6/13-367 Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 13.02. 2012 року юридичну особу риболовецький колгосп «Червоний рибак» 28.04.2000 року здійснено перереєстровано шляхом перетворення на Акціонерне сільськогосподарське риболовецько-промислове товариство закритого типу «Червоний рибак», на підставі рішення загальних зборів учасників колгоспу (протокол № 1 від 04.04.2000 року), яке є правонаступником колгоспу «Червоний рибак».

Також в довідці вказано, що 06.12.2006 року на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи АСРПТ «Червоний рибак» за судовим рішенням щодо визнання банкрутом.

Відповідно до довідки Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 6/19-2722 від 06.12. 2012 року державну реєстрацію припинення юридичної особи Акціонерне сільськогосподарське риболовецько-промислове товариство закритого типу «Червоний рибак» здійснено 06.12.2006 року, реєстраційна справа знищена і відсутня в архіві реєстраційних справ райдержадміністрації /т.1 а.с. 93, 212/.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_9 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, так як позивачі, які вважають себе власниками спірного майна, але не були стороною за оспорюваним у даній справі наступним правочином щодо відчуження єдиного майнового комплексу, обрано неналежний спосіб захисту порушення на їх погляд майнових прав та інтересів.

Але з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України у разі, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири)або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний.

Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України пов'язуються з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін (п. 13).

Незважаючи на це, постійно діючий третейський суд при асоціації «Закон і право» своїм рішенням від 24.09.2008 року визнав право власності на єдиний майновий комплекс на підставі ст.220 ЦК України, щодо якого закон до 01.01.2013 року передбачав як нотаріальну форму договору так і державну реєстрацію.

Після отримання рішення третейського суду позивач ОСОБА_4 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про видачу виконавчого документу на підставі цього рішення.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2011 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2008 року скасовано, у видачі виконавчого документа для виконання рішення третейського суду відмовити /т.1 а.с. 34, 80/.

Ухвалою третейського суду від 29.05.2009 року рішення третейського суду від 24.09.2008 року скасовано.

Крім того, позивачі та їх представник посилаються на те, що будь-які правовстановлюючі документи на спірний майновий комплекс колгоспом ніколи не оформлювалися, не мав таких документів і продавець ОСОБА_7, відсутність правовстановлюючих документів на комплекс також підтверджується і рішенням третейського суду в частині реєстрації за ОСОБА_4 в БТІ Солонягського району Дніпропетровської області права власності на обєкти єдиного майнового комплексу без акту введення в експлуатацію.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення третейського суду про визнання за ОСОБА_4 права власності на майновий комплекс постановлено всупереч вимог Закону України «Про третейські суди», з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому воно не може бути правовою підставою для набуття ним права власності.

ОСОБА_4 є особою, яка знала про відсутність у ОСОБА_7 правовстановлюючих документів права власності на майно, а тому не мав права у подальшому відчужувати це майно, у наслідок угоди, укладеної з таким порушенням, а тому договір укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає скасуванню.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на частку майна колгоспу, мають свідоцтва про право на майнові паї цього єдиного майнового комплексу, які є дійсними, тому при ухваленні третейським судом рішення та в подальшому укладенні на підставі цього рішення договору купівлі-продажу були порушені інтереси позивачів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу будівель, який знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Солонянський район, селище Військове, вул. Фрунзе, будинок 6, укладений 03 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 13843.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на єдиний майновий комплекс будівель, який знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Солонянський район, селище Військове, вул. Фрунзе, будинок 6, проведену 24 грудня 2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Абріс».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_10