Номер провадження 2/754/3405/15
Справа №754/6989/15-ц
14 липня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.
за участю секретаря - Макас Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми банківського вкладу, -
В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1, з однієї сторони, та відповідачем ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", з другої сторони, 11.02.2014 року був укладений Договір-заява № 300937/9472/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів в національній валюті.
Відповідно до умов вказаного Договору позивач ОСОБА_1 вніс до Банку на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 190000, 00 грн.
Відповідно до п. 2 Договору була передбачена виплата процентів, нарахований на вклад, за ставкою 21, 00 % річних.
Внесення вказаної вище суми позивачем на банківський рахунок підтверджується квитанцією № 1 від 14.02.2014 року.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 неодноразово отримував відсотки за Договором.
13.02.2015 року позивач подав до Банку заяву про повернення йому банківського вкладу. Незважаючи на те, що строк банківського договору сплив 16.02.2015 року, відповідачем було відмовлено у поверненні позивачу грошових коштів, мотивуючи це тимчасовими фінансовими труднощами.
Станом на 06.05.2015 року на депозитному рахунку позивача наявні грошові кошти у розмірі 190000, 00 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов′язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов′язання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов′язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Згідно із вимогами ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов′язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов′язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ст. 1060 ЦК України).
Також відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України, яка в силу ч. 3 ст. 1058 ЦК України, підлягає застосуванню до відносин банку та вкладника за рахунком, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Гарантування банками вкладів фізичних осіб передбачено також і в ст. 57 Закону України "Про банки і банківську діяльність". При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в аб. 3 п. 5.1 рішення від 10.10.2001 року у справі про заощадження громадян, реальність будь-якого суб′єктивного права власності полягає в його гарантованості.
Таким чином, з вищенаведених положень чинного законодавства України вбачається, що ним гарантуються депозити фізичних осіб, збереження цих депозитів та їх видачу на першу вимогу вкладника, незалежно від виду договору банківського вкладу. Зазначені вище положення законодавства узгоджуються також із ст. 41 Конституції України, яка передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Також слід зазначити, що гарантування вкладів фізичних осіб та вільне розпорядження ними передбачено і в ст. 1074 ЦК України, яка передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Оскільки в даному випадку немає рішень судів, як єдиної підстави обмеження вільним розпоряджанням грошовими коштами, а тому і протиправною є відмова відповідача у поверненні депозиту.
Також немає жодних рішень Національного Банку України, Кабінету Міністрів України та Верховної ради України, які б мали силу нормативно-правових актів і були зареєстровані в Міністерстві юстиції України, як цього вимагає чинне законодавство України та обмежували б право позивача на вільне користування і розпорядження його депозитним рахунком.
Таким чином, відсутні будь-які достатні правові підстави для відмови позивачу у поверненні залучених коштів.
З вищевказаних доводів вбачається протиправність відповідача щодо неповернення позивачу його коштів і у зв′язку з цим порушення його права власності, яке в силу норм Конституції України та ЦК України є непорушним.
А тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з Банку на його користь грошових коштів за банківським вкладом в розмірах, передбачених договором, підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 190000, 00 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення 3 % річних та індексу інфляції, то судом встановлено наступне.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов′язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов′язання, на вимогу кредитора зобов′язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд вважає, що вказані суми інфляційних втрат та 3 % річних також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При розгляді справи встановлено, що позивачу діями відповідача, дійсно, була завдана моральна шкода, що виразилася в тому, що у зв"язку з неповерненням коштів позивач відчув душевні страждання, оскільки кошти йому були потрібні для проведення операції на колінних суглобах, що підтверджується медичними довідками, але разом з тим суд вважає, що розмір шкоди є завищеним і становить 1000, 00 грн., які і підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2127, 54 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, Конституцією України, ст. 525, 526, 530, 611, 629, 1058, 1060, 1066, 1074 ЦК України, Законом України "Про банку та банківську діяльність", -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми банківського вкладу - задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь держави судовий збір у розмірі 2127, 54 грн.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: