Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/6052/15-ц
Провадження № 2/644/1872/15
17.12.2015 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді - Маслова М.І.,
при секретарі - Шпиця Л.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виконання зобов'язання в натурі, в якому свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 травня 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та Харківський апеляційний господарський суд, в особі керівника апарату суду Ковальової Олени Петрівни, яка діє на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» уклали Договір безоплатного відповідального зберігання б/н.
В цей же день відповідно до Акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору позивач передав відповідачеві на безоплатне відповідальне зберігання майно визначене Специфікацією, а саме: системні телефони Siemens OpenStage 15T, OpenStage Key Module 15 у кількості 24 шт.
30 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою за вих. № 12-64/010107 від 30 липня 2014 року, в якому просив повернути майно передане на зберігання, але жодних дій направлених на виконання зобов'язання відповідач не вчинив.
У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача в натурі системні телефони Siemens OpenStage 15T, OpenStage Key Module 15 у кількості 24 шт..
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання 17.12.2015 року не з'явилася, була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, 11 вересня 2015 року подала до суду заперечення проти позову, в яких просила відмови у позові повністю на підставі пункту 4 статті 267 Цивільного кодексу України у зв'язку з пропущенням строку позовної давності. А також відмовити у стягненні з відповідача неустойки у розмірі 78 278 грн. 04 коп. у зв'язку з неналежним врученням останньому письмової вимоги позивача, на яку спирається останній, як доказ у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача ОСОБА_1 проти заочного розгляду справи не заперечувала.
За таких обставин суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, що 31 травня 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та Харківський апеляційний господарський суд, в особі керівника апарату суду Ковальової Олени Петрівни, яка діє на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» уклали Договір безоплатного відповідального зберігання б/н.
Відповідно до умов вищезазначеного Договору позивач зобов'язується передати відповідачу на безоплатне відповідальне зберігання майно визначене Специфікацією, яка є невід'ємною частиною цього Договору, а саме: системні телефони Siemens OpenStage 15T, OpenStage Key Module 15 у кількості 24 шт. (а.с.9-14 ) ;
Пунктом 1.2. Договору б/н від 31 травня 2012 року передача майна відбувається згідно з Актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору. (а.с.9 ) ; Наданий представником позивача вищезазначений документ засвідчив безпосередній факт передачі майна, визначеного Специфікацією до Договоруб/н від 31 травня 2012 року, від позивача до відповідача.
30 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою за вих. № 12-64/010107 від 30 липня 2014 року, в якому просив повернути майно передане на зберігання, але жодних дій направлених на виконання зобов'язання відповідач не вчинив.
Право власності позивача на передане майно на зберіганні підтверджується виконаним Договором б/н про закупівлю товарів за державні кошти, укладеним 26 грудня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2та Харківським апеляційним господарським судом, в особі Голови суду Кухаря Василя Івановича, який діяв на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів». (а.с.19-22 ) ;
Предметом даного договору є апаратура електрозв'язку, асортимент та кількість товару якого була передбачена Специфікацією до Договору б/н від 26 грудня 2011 року, яка є його невід'ємною частиною та аналогічною Специфікації до Договору безоплатного відповідального зберігання № б/н від 31 травня 2012 року.
Для захисту порушених прав та інтересів 19 серпня 2014 року позивач звернувся до Вищого господарського суду України з проханням визначити місце розгляду справи з господарського спору відповідно до вимог ч. 5 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до листа Вищого господарського суду України № 01-21/655/1247/14 від 03.09.2014 року місцем розгляду справи було визначено господарський суд Дніпропетровської області. (а.с.16-17 ) ;
Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Проаналізувавши вищевикладені факти, суд вважає, що припинення фізичної особи-підприємця не передбачає припинення виконання зобов'язання, а тому невирішений спір повинен бути розглянутий за нормами Цивільного процесуального кодексу.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), повернути її поклажодавцеві у схоронності.
В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 938 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Згідно п. 5.1 Договору б/н від 31 травня 2011 року вказано, що даний Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.
Відповідно до п. 2.4.1. Договору безоплатного відповідального зберігання від 31 травня 2012 року Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повністю або частково майно, що було передане на відповідальне зберігання. А також беручи до уваги п. 2.1.4., у якому визначено обов'язок Зберігача повернути майно Поклажодавцю по першій вимозі в 3-денний термін. Суд дійшов до висновку, що невиконання зазначеного обов'язку у визначений договором строк фактично свідчить про невиконання своїх зобов'язань відповідачем за Договором та порушення прав позивача.
В судовому засіданні 11 вересня 2015 року представник позивача подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких обґрунтувала свою позицію з приводу даного спору.
В обґрунтуваннях представник відповідача зазначила, що Харківський апеляційний господарський суд пропустив строк позовної давності, оскільки відповідно до ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. З умов Договору випливає, що право пред'явити вимогу у спірних правовідносинах виникло у позивача 01 червня 2012 року - що і є днем початку перебігу строку позовної давності.
Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що Харківський апеляційний господарський суд не пропустив строк позовної давності з наступних підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Умовами Договору безоплатного відповідального зберігання від 31 травня 2012 року визначено, що Поклажодавець має право вимагати у Зберігача повністю або частково майно, що було передане на відповідальне зберігання (п. 2.4.1.), а Зберігач повинен повернути майно Поклажодавцю в 3-денний термін (п. 2.1.4.). З урахування того, що право пред'явити вимогу у спірних правовідносинах позивач міг 01 червня 2012 року, виконати зобов'язання Зберігач повинен був 04 червня 2012 року.
Відповідно до ч. 1 статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Оскільки зобов'язання потрібно було виконати 04 червня, суд приходить до висновку, що днем початку перебігу позовної давності є 5 червня 2012 року.
Суд проаналізувавши письмові заперечення на відзив відповідача, поданих до суду 03 вересня 2015 року, встановив, що позовна заява (з додатками) Харківського апеляційного господарського суду до ОСОБА_2 про стягнення в натурі системних телефонів Siemens OpenStage 15T, OpenStage Key Module 15 у кількості 24 шт. була направлена до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова поштовим зв'язком 03 червня 2015 року, як вбачається з реєстру вихідної кореспонденції № 4591 (а.с.53,58 ) ;
Відповідно до ст. 70 Цивільного процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що підстав для відмовлення в позові за ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Пунктом 3.4 Договору безоплатного відповідального зберігання від 31 травня 2012 року передбачено, що у випадку неповернення майна Поклажодавцю за першою вимогою, Зберігач повинен виплатити Поклажодавцю неустойку у розмірі 0,5 % від вартості майна за кожний день затримки.
З урахуванням того, що позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про виконання зобов'язання 30 липня 2014 року, виконати зобов'язання ОСОБА_2 повинен був 04.08.2015 року.
На даний час будучи неодноразово повідомленим про вимоги позивача та з огляду на те, що у судову засіданні неодноразово представник позивача та представник відповідача намагалися укласти мирову угоду, сам відповідач не бажає виконувати покладених на нього зобов'язання та продовжує ухилятися від його виконання, що є порушенням законних прав Харківського апеляційного господарського суду.
Виходячи з умов договору, ст. 549 Цивільного кодексу України та з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що позовні вимоги з приводу стягнення неустойки з відповідача є законними та обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у розмірі 78 278 грн. 04 коп., виходячи з наступних розрахунків:
П= сума заборгованості * Рп * Д : 100, де
Рп - розмір пені за договором становить 0,5 % за кожен день затримки,
Д - кількість днів прострочки становить 302 днів.
Таким чином, з урахування вищенаведених фактів та обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача у даній справі щодо виконання зобов'язання в натурі є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на викладене вище.
При подачі позову до суду Харківський апеляційний господарський суд звернувся до суду згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь Державного бюджету України, а позивач звільняться від сплати держ. мита в розмірі 518 грн. 40 коп. покласти на відповідача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 3, 4, 5, 6, 9, 10,11, 15, 30, 60, 70, 77, 80,88, 118, 158, 169, 212-215, 224-226, 294, 295 ЦПК України, ст.ст. 51, 52, 253 ч. 1, 261 ч. 5, 526, 530 ч. 2, 549, 550, 599, 626 ч.1, 936 ч. 1, 938, 949 ч. 1 та ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд,-
Позовні вимоги Харківського апеляційного господарського суду до ОСОБА_2 про виконання зобов'язання в натурі задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою у відповідності до ст. 229 ЦПК України, поданою протягом 10- ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, відповідно до загального порядку встановленого ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Маслов М.І.