УХВАЛА

21 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Домусчі Л.В..

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізокерам» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізокерам» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.07.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси (ОСОБА_2П.) від 06.07.2015 року було відмовлено у відкритті провадження по справі та ухвалою від 06.07.2015 року було відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову. Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 04.11.2015 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2015 року про відмову у відкритті провадження по справі та ухвалу від 06.07.2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову були скасовані та передані на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та забезпечення позову.

Справа до надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 26.11.2015 року відкрито провадження по справі.

Також з позовною заявою було подане клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, та грошові кошти, що містяться у банківських установах.

Представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 18.03.2015 року) у судове засідання 21.12.2015 року не зявилась, надала суду заяву, за якою просила провести попереднє судове засідання та розгляд клопотання про забезпечення позову за її відсутності, наполягала на задоволенні клопотання про накладення арешту. Відповідач та її представник ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 10.04.2015 року) у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду були сповіщені, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши надані матеріали справи та подане клопотання представника позивача, приходить до висновку про відмову у задоволення клопотання про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З позовної заяви вбачається, що предметом спору є грошові кошти на суму 120 000, 00 грн., які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 як безпідставно набуті кошти, а також стягнення 3% річних та суми індексу інфляції від вищевказаної суми коштів, загальна ціна позову складає 190068, 49 грн.

Позивач, звертаючись до суду з клопотанням про забезпечення позову, просить суд накласти арешти на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_1, та містяться на відкритих рахунках у банківських установах України.

На підставі п.1 ч.1 ст. 152 УПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

На час звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову, у матеріалах справи відсутні докази щодо наявного та зареєстрованого за ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна, а також відсутні відомості щодо відкритих на імя відповідача відповідних банківських рахунків, позивачем відповідних даних суду також не надано, у звязку із чим суд приходить до висновку, що у разі накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти ОСОБА_1, можуть бути порушені права третіх осіб, оскільки відомості про власника такого майна та коштів суду надані не були. При цьому суд повинен також враховувати і співмірність арешту з розміром позовних вимог.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 154, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізокерам» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізокерам» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.

21.12.2015