Справа № 443/1287/14-ц Провадження № 2/443/21/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Салія В.В.

при секретарі Рибаковій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованого складу,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованого складу, розташованого по вул. Шашкевича, 4 «а» в м. Жидачеві Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач на протязі 2007 -2011 років самовільно збудував та в даний час незаконно експлуатує склад будівельних матеріалів, який знаходиться на межі з її присадибною ділянкою. В південній стороні складу, довжиною 51,4 м., фундаменту немає, стіна є одночасно межею і загорожею між господарствами, знаходиться на відстані 1,8 2 м від її житлового будинку, стіна складу частково розміщена на її земельній ділянці, покрівля складу має нахил в сторону її господарства і під час дощових злив її будинок підтоплюється потоками дощової води, які течуть з покрівлі. Крім цього, у приміщенні складу знаходяться лаки, фарби, розчинники, інші легкозаймисті речовини, а також відповідачем змонтовано котел з відкритою топкою, який працює на дровах і вугіллі, вважає, що це є прямою загрозою для пожежної безпеки її будинку. Усунути зазначені недоліки відповідач відмовляється. У березні 2013 року відповідач мав намір узаконити будівлю, подавши на розгляд сесії Жидачівської міської ради детальний план забудови території, але депутати відхилили даний план. Вважає, що склад не відповідає будівельним, санітарним та пожежним нормам і правилам, порушує її права, суперечить вимогам Додатку 3.1, Таблиці 1 та п. 3.25* ДБН 360-92 «Містобудуванння. Плануванння і забудова міських і сільських поселень». Крім цього відповідач захопив частину її земельної ділянки

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 проти позову заперечили, вважають його безпідставним, просять відмовити в його задоволенні. Суду заявили, що відхилення від межі відображеної в державному акті ОСОБА_2 зробив у свій бік на прохання представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3, в процесі реконструкції схилу даху не змінював, раніше там ринви взагалі не було, а він встановив ринви і відвів дощові води на свою сторону, в даний час він готовий встановити ще глибші (більші) ринви 200 замість 100, але представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не погоджується на це. На даний час склад прийнятий в експлуатацію і не є самовільно збудованим. Рішенням Жидачівського районного суду від 10 серпня 2012 року на приміщення цього складу визнано права власності. ОСОБА_5 про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої 02.07.2013 р. в Інспекції ДАБК у Львівській області, дане складське приміщення введено в експлуатацію. Про наявність даних правовстановлюючих документів було відомо позивачці та її представнику, але в установленому порядку вони не були оскаржені. Нерухоме майно, а саме, склад №1, склад №2, склад №3, яке знаходиться по вул. Шашкевича, 4 «а» в м. Жидачеві п.п. ОСОБА_2 придбав у Жидачівської районної спілки споживчих товариств Львівської області згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.09.2002 року, який був зареєстрований в Стрийському МБТІ 04.10.2002 року. Дані приміщення знаходяться на земельній ділянці, належній ОСОБА_2 на праві власності згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 569577. В 2002 році ОСОБА_2 звернувся до Жидачівської міської ради із заявою про надання дозволу на переобладнання складських приміщень на магазин та офісні приміщення. Рішенням виконкому Жидачівської міської ради від 29.11.2002 року № 266 йому було надано дозвіл на виготовлення проектно-кошторисної документації на переобладнання частини складських приміщень з влаштуванням магазину та офісного приміщення, а рішенням виконкому Жидачівської міської ради від 26.06.2006 року № 149 надано дозвіл на ремонт стін та покрівель двох складських приміщень. Він провів відповідні реконструкції та переобладнання. Рішенням Жидачівського районного суду від 10 серпня 2012 року визнано за ним право власності на склад («Г»), вбиральню («Є»), огорожі («1» та «2»), ворота («3»), а також на самочинно збудовані та реконструйовані (переобладнані) приміщення магазину (В-2) на два поверхи, розмірами 8.70х45.61м., прибудованої котельні, розмірами 2.87х1.45 м., прохідної (Д-1), розмірами 2.90х4.40 м., складу (Ж-1), розмірами 28.00х6.60 м., навісу, розмірами 14.00х4.41 м. За заявою позивачки ОСОБА_1 органи державного архітектурно-будівельного контролю проводили перевірку спірних складів. Згідно ОСОБА_5 про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої 02.07.2013р. в Інспекції ДАБК у Львівській області, дані складські приміщення введені в експлуатацію. Таким чином, на даний час оспорюваний склад не є самовільно збудованим і не підлягає знесенню згідно ст. 376 ЦК України.

Представник 3-ої особи Жидачівської міської ради ОСОБА_6 суду заявив, що позовні вимоги позивачки є безпідставними. Відповідач на законних підставах придбав складські приміщення, провів їх реконструкцію, оформив на них право власності, ввів їх в експлуатацію, внаслідок чого вони не є самовільно збудованими. Щодо котельні, то в даний час навпаки урядом пропонується переходити на твердопаливні котли, а як вихід із ситуації можна збільшити димову трубу. Детальний план, на який посилається позивач обґрунтовуючи межу земельної ділянки, міською радою не був затверджений, як неналежний документ. Відведення дощових вод можливе шляхом встановлення більшої ринви.

Представник 3-ої особи відділу Держземагенства у Жидачівському районі ОСОБА_7 суду заявив, що технічна документація земельної ділянки несільськогосподарського призначення для обслуговування складських та офісних приміщень, яка виготовлялась ПП «Картограф» підприємцю ОСОБА_2, відповідає чинному земельному законодавству, що підтверджується висновком державної землевпорядної експертизи.

Спеціаліст ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив, що на підставі ухвали суду ним проведено топозйомку території земельних ділянок ОСОБА_1 (спадкоємниці ОСОБА_9С.) та ОСОБА_2. В результаті аналізу та співставлення топозйомок і Державного акту на землю серії ЯА №569577 виданого ОСОБА_2 18.07.2005 р., а також Державного акту на землю серії ЛВ № 2, виданого ОСОБА_9 02.02.1995 р., встановлено, при встановленні ОСОБА_2 огорожі на незначній частині біля ювелірної майстерні ним здійснено відхилення у свій бік від межі, відображеної в державному акті, межа земельної ділянки повинна проходити по існуючій залізобетонній огорожі, яка одночасно є стіною складу, а в місці відхилення контуру огорожі від контуру межі у відповідності до державного акту на землю серії ЯА №569577 виданого ОСОБА_2 18.07.2005 р. повинна проходити 1,0 м. від кута будівлі стіни ювелірної майстерні ФОП ОСОБА_10 (документа на реєстрацію земельної ділянки та договір оренди земельної ділянки відсутній) в напрямку точки №11.

Свідок ОСОБА_11, голова Жидачівської райспоживспілки, в судовому засіданні заявив, що згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.09.2002 року ОСОБА_2 купив у Жидачівської райспоживспілки складські приміщення. У даних складських приміщеннях підприємства райспоживспілки зберігали продовольчі та промислові товари. Зі сторони суміжних землекористувачів, в тому числі від ОСОБА_9 будь-яких претензій приміщень складів те межі не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін, спеціаліста ОСОБА_8, свідка ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України - права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Знесення обєктів будівництва в Україні регламентовано виключно ст. 376 Цивільного кодексу України та ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Таким чином, законодавець визначив, що знесення можливе тільки на підставі рішення суду за умови, що обєкт будівництва є самочинним, та визначив коло осіб, які мають право на звернення до суду із позовом про знесення.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.09.2002 року відповідач придбав у Жидачівської районної спілки споживчих товариств Львівської області нерухоме майно, а саме, склад №1, склад №2, склад №3, яке знаходиться по вул. Шашкевича, 4а в м. Жидачів.

На підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2004 року, укладеного між відповідачем та Жидачівською міською радою, відповідач став власником земельної ділянки за адресою вул. Шашкевича, 4а в м. Жидачів площею 0,2697 га, що підтверджується державним актом на землю серії ЯА №569577 від 18.07.2005 р.

Згідно рішення Жидачівської міської ради від 26.06.2006 року №149 відповідачу було дано дозвіл провести ремонт стін та покрівель складських приміщень по вул. Шашкевича, 4а в м. Жидачів. На місці старої загорожі було встановлено бетонну загорожу, яка одночасно служила стіною складу.

Оскільки ремонт та реконструкція було проведено без дозволу органів держбудконтролю, то відповідач звернувся до Жидачівського районного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Згідно рішення Жидачівського районного суду від 10 серпня 2012 року за відповідачем визнано право власності на самочинно збудовані та реконструйовані будівлі .

25 квітня 2013 року на підставі запиту позивачки ОСОБА_1, начальником відділу державного контролю за будівництвом обєктів інспекції Держаржбудконтролю у Львівській області ОСОБА_12 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2. За результатами перевірки складено Акт 16/6-ф від 25.04.2013р., в якому встановлено, що збудовані будівлі по вул. Шашкевича, 4а в м. Жидачів експлуатуються без прийняття в експлуатацію. З метою усунення виявлених порушень заступником начальника інспекції Держархбудконтролю у Львівській області ОСОБА_13 видано ОСОБА_2 припис про зупинення експлуатації обєктів по вул. Шашкевича, 4а в м. Жидачів до прийняття обєктів в експлуатацію в порядку встановленому чинним законодавством.

На виконання вказаного припису відповідачем ОСОБА_2 подано ОСОБА_5 про готовність обєкта до експлуатації, яка зареєстрована в Інспекції ДАБК у Львівській області 02.07.2013р. за № ЛВ 09. ОСОБА_5 засвідчено введенння в експлуатацію обєктів нерухомого майна по вул. Шашкевича, 4а в м. Жидачів.

В даний час обєкт, який згідно позову просить знести позивачка, належить відповідачуна праві приватної власності згідно витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 23.08.2012 р.

Відповідно до абз. 4 ст. 41 Конституції України - Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, як на склад по вул. Шашкевича, 4«а» у м Жидачеві набуто (оформлено та зареєстровано) право власності, то він не являється самочинним будівництвом, а отже на такий обєкт не може бути заявлено вимоги про знесення чи проведення перебудови.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутній предмет спору у даній справі, оскільки відсутній обєкт самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, у звязку із наявністю рішення Жидачівського районного суду Львівської області та обставин встановлених ним у справі № 1307/1852/2012, яке має приюдиційне значення для вирішення даної судової справи - не підлягають повторному доказуванні факт належності відповідачуобєкту будівництва, щодо якого заявлена вимога позивачем.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене вище, суд не вправі задовольняти позовні вимоги про знесення чи проведення перебудови обєкту, який належить відповідачу на праві приватної власності, оскільки це буде посяганням на майно особи, що призведе до його втрати чи непоправного пошкодження, що суперечить наведеним вище вимогам закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10,15,60,209,212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до п.п. ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд.

Головуючий-суддя : підпис

Суддя Жидачівського районного суду В.В.Салій

Примітка: оригінал рішення знаходиться в

матеріалах цивільної справи № 443/1287/14-ц