Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2015 Справа №607/10971/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І. Чичкевич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини , не цікавиться її станом здоров'я, фізичним розвитком, не надає коштів на утримання, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи.

Представник позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити, виходячи з мотивів викладених нею в позовній заяві. В останнє судове засідання представник направив заяву з клопотанням про судовий розгляд за власної відсутності.

Відповідач не з"явився в судове засідання, хоча своєчасно повідомлявся судом про час та місце судового розгляду, а тому суд ухвалив здійснювати розгляд заочно, в порядку ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Органом опіки та піклування розглянуто матеріали про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і встановлено, що мати дитини ОСОБА_4 померла, що стверджується інформацією з відділу ДРАЦС реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції від 18.06.2014 року №808/09-02-14).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.02.2014 року за №607/22503/13-ц, у відповідача відібрано малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та влаштовано до дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Віфлеєм».

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 10.07.2014 року, дитині надано соціальний статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно інформації дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Віфлеєм», під час перебування дитини у будинку батько, відповідач у справі, не телефонував та не навідувався до дитини, що стверджується актом від 21.05.2015 року.

24.10.2014 року дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передано на виховання до прийомної сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в с. Бережанка Лановецького району Тернопільської області, відповідно до розпорядження голови Лановецької РДА від 22.10.2014 року.

До дати звернення позивача до суду, відповідач ні в усній ні письмові формі не звертався до служби у справах неповнолітніх та дітей стосовно утримання доньки ОСОБА_3, чим усунувся від її виховання.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №59 від 29 травня 2015 року, визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та підготувати проект висновку з цього питання.

Відтак органом опіки та піклування зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який (висновок), затверджено рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 01.07.2015 року за №550.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства - за зверненням сторін, в межах заявлених ними вимог та на підставі поданих ними доказів.

Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України) Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Оцінюючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд зазначає, що позивач на протязі останніх двох років не вжив жодних заходів, щоб побачитися з дитиною, поцікавитися її життям, станом здоров'я та навчання, матеріального становища, а тому позов є обґрунтованим і до задоволення підлягає, шляхом позбавлення батьківських прав відповідача, що є для ОСОБА_2 саме тим крайнім заходом, на застосування якого він справедливо заслужив, оскільки фактично самоусунувся ввід виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки, суду не надав доказів існування об'єктивних причин з яких не має можливості встановити постійне спілкування, брати участі в вихованні та утриманні ОСОБА_3, тобто піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування, спілкуватися в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 210, 212, 213, 215, 222, 224 ЦПК України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, затвердженою Резолюцією ООН, ч.3 ст. 51 Конституції України, ст. 164 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 243, 60 гривень судового збору в дохід держави .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою

заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд

Головуючий суддяВ. М. Братасюк