Справа № 203/2172/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 серпня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Дніпропетровського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Відділ органу опіки та піклування у Кіровському районі про розірвання договору найму, стягнення заборгованості, виселення та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

09.04.2015 року Дніпропетровське УВП УТОГ звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Відділ органу опіки та піклування у Кіровському районі про розірвання договору найму, стягнення заборгованості, виселення та зняття з реєстрації (а.с. 1-5)

Представник позивача у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилалась на те, що 12.09.2009 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір найму житлової площі № 5 згідно якого відповідачу та членам її родини було надано в тимчасове користування житлову площу загальною площею 17,5 кв.м в кімнаті № 8 гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 52. Вказаний договір переукладався 25.10.2011 року та 03.11.2014 року. На даний час в кімнаті з відповідачами зареєстровані також двоє дітей - ОСОБА_3 Нікіта Петрович, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, але ОСОБА_3 зі своєю сімєю постійно не проживала в наданому їй житловому приміщенні, а з 02.02.2015 р. залишила кімнату, але іноді заявляється за вищевказаною адресою. Чоловік наймача ОСОБА_4 разом із дітьми проживає в селі у своїх батьків, однак деякі їх речі в кімнаті залишилися. Враховуючи також те, що після укладання Договору найму від 03.11.2014 р. відповідач жодного місяця не вносила плату за проживання в гуртожитку та комунальні послуги в них виникла заборгованість по найму житлової площі у гуртожитку в розмірі 12 327, 30 грн., тому позивач звернувся до суду та просив розірвати Договір найму житлової площі у гуртожитках Українського товариства глухих від 03.11.2014 року, виселити відповідачів разом з малолітніми дітьми з зазначеної кімнати зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за проживання в гуртожитку та житлово - комунальні послуги у розмірі 12 327,30 грн.(а.с.1-5)

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свого представника у судове засідання не направила, надала заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника третьої особи(а.с.73)

Представник Відділ органу опіки та піклування у Кіровському районі м. Дніпропетровська заперечувала проти позову в частині виселення відповідачів та малолітніх дітей, а також зняття їх з реєстрації, оскільки це може призвести до порушення прав дітей, щодо інших вимог не заперечувала.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2014 року між Дніпропетровським УВП УТОГ та ОСОБА_3 було укладено договір найму житлової площі у гуртожитках Українського товариства глухих, згідно якого відповідачу та членам її родини, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано у строкове платне користування для проживання одне ліжко - місце, яке знаходиться у кімнаті № 8 загальною площею 17,5 кв.м. в гуртожитку за адресою : м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 52, який знаходиться а балансі названого підприємства і є власністю Українського товариства глухих на строк передбачений розділом 6 Договору, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (а.с.24-30)

Встановлено, що в квартирі № 8 в гуртожитку за адресою : м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 52 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою № 48 від 27.02.2015 року та довідкою ЦАС(а.с.22,52)

Судом встановлено, що у ОСОБА_3 станом на 26.02.2015 року виникла заборгованість по сплаті за проживання в гуртожитку та житлово - комунальні послуги у розмірі 12 327,30 грн., що підтверджується довідками Дніпропетровського УВП УТОГ № 49 від 27.02.2015 року та №144 від 07.07.2015 року(а.с.23,90)

Також встановлено, що ОСОБА_3 та члени її родини не проживають в кімнаті № 8 в гуртожитку за адресою : м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 52 з 02.02.2015 року, але інколи відповідач зявляється в кімнату та там знаходяться її речі, а чоловік ОСОБА_4 разом з дітьми проживає зі слів дружини в селі, що підтверджується копією акту від 02.03.2015 року(а.с.21)

Судом встановлено, що за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зареєстровано прав на нерухоме майно, що підтверджується відповіддю № 7000/10.10-21/2928 від 15.07.2015 року Реєстраційної служби Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно(а.с.86-88)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, передбачених діючим законодавством.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 107 ЖК України передбачає, що наймач або член його сім"ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. Наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму.

За умовами частини 1,2 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Право користування чужим майном (сервітут) відповідно до ст.402 ЦК України може бути встановлено, зокрема, договором, і припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено.

На ствердження вибуття у відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання строною іншого постійного місця проживання ( повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім"ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт , укладення трудового договору на невизначений строк, тощо).

Суд при розгляді позовних вимог позивача про розірвання договору, виселення осіб з спірної кімнати та зняття їх з реєстрації, виходить з того, що позивачем не надано суду переконливих доказів, що відповідач разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, того, що вона не має наміру там мешкати разом з членами родини, що вона разом з ними не мешкає зазначеній кімнаті більш ніж шість місяців, оскільки акт наданий позивачем не конкретизований, не містить основну інформацію щодо предмета доказування, а містить лише посилання на слова не встановлених сусідів.

Посилання позивача на те, що договір найму повинен бути розірваним оскільки відповідач вже не перебуває у трудових відносинах з ним суд не може брати до уваги, оскільки договір найму житлової площі у гуртожитках Українського товариства глухих було укладено між сторонами вже після припинення трудового договору між сторонами.

При розгляді справи суд також зважає на те, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому враховуючи, що з наявних у суду відомостей у батьків дітей відсутнє будь яке житло, то вважає, що виселення відповідача разом з її малолітніми дітьми без надання їм іншого жилого приміщення є порушенням прав дітей на житло.

Також, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку за зазначеною адресою ОСОБА_4, зважаючи на те, що згідно довідки ЦАС від 24.04.2015 року вказана особа зареєстрованою або знятою з реєстрації за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 52 не значиться(а.с.51)

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, вирішуючи вимоги позивача про стягнення заборгованості по найму житлової площі у гуртожитку, суд знайшов підтвердження факту несплати платежів за житлово - комунальні послуги у строки передбачені договором, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість у розмірі 12 327, 30 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с.6) покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 328, 369, 391, 405,810 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9,64,71,72,107,132 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих заборгованість по найму житлової площі у гуртожитку 12 327, 30 грн. та у рахунок повернення судових витрат 487,20 грн., а разом 12 814, 50 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур