Справа № 307/4230/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 06 березня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ТзОВ "АНСУ" звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Тячівського районного суду від 06 березня 2014 року позовні вимоги задоволено в цілому.

Заперечуючи рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Мотивує, свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились повторно, хоча повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду. Але заяв про відкладення розгляду справи не подали суду, і не навели причин поважності неявки в судове засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності нез'явившихся сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 04.07.2008 року між ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ОСОБА_1 укладено було кредитний договір за № 6526479 і отримано останнім 24519 доларів США для придбання транспортного засобу терміном до 04.07.2015 року. А 16.07.2013 року між ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" та ТзОВ "АНСУ" було укладено Договір відступлення права вимоги за № 1034/44. Та 19.07.2013 року складено Акт приймання-передачі реєстру боржників № 3, яким підтверджено передачу від Первісного кредитора до Нового кредитора прав вимоги від Боржників повернення кредитних коштів. Станом на 03.08.2013 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ "АНСУ" по кредитним платежам становить суму 20768,39 доларів США, що по курсу НБУ становить 166001,74 гривня.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що заборгованість по кредитним платежам не погашалась із-за відсутності в нього грошей, але при цьому, банк звернув, стягнення на предмет застави, який було продано та грошові кошти в сумі 8454,25 долари США було зараховано в погашення заборгованості. Крім цього, протягом періоду з липня 2008 року по вересень 2010 року здійснювалось, погашення поточних платежів по кредитному договору. Таким чином, невідомо звідки утворилась заборгованість на загальну суму 20768,39 доларів США. Виходячи з наведеного і не може погодитись з розміром боргу.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погоджується з наявністю заборгованості по кредитному договору, але при цьому заперечує розмір такої.

Перевіряючи доводи позивача про розмір заборгованості по кредитному договору, позивач посилався на наступні обставини.

Згідно п.1.1. Кредитного договору № 6526479 від 04.07.2008 року, Позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та в строки, обумовлені цим Договором, а.с. 4.

Як зазначено в підпункті 3.1.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти за ставкою, зазначеною в п.1.3. цього Договору в порядку і на умовах, обумовлених п.п.3.1.2. і 3.1.3. цього Договору, а у випадку порушення зобов'язань із повернення кредиту - за ставкою та на умовах, зазначених у п.3.1.4. цього Договору, а.с. 4 на звороті.

А п.3.2.1. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у Додатку №1, який підписується Сторонами, та є невід'ємною частиною цього Договору, а.с. 4 на звороті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнає ту обставину, що умови Кредитного договору виконував лише з липня 2008 року по вересень 2010 року, а після, припинив виконувати через відсутність грошей.

З метою погашення заборгованості за Кредитним договором, Банком звернено стягнення на предмет застави. А саме, 30.09.2010 року вчинено Виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб. Оскільки на цей момент за ОСОБА_1 значилась заборгованість на загальну суму 23020,01 доларів США, а.с. 9.

Заставлений транспортний засіб реалізовано за суму 67634,00 гривні в порядку примусового виконання виконавчого документа, що стверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2011 року, а.с. 10.

Та як убачається зі змісту Довідки про стан та історію заборгованості за Кредитним договором № 6526479 від 04.07.2008 року, станом на 03.08.2013 року за ОСОБА_1 значиться заборгованість в сумі 16268,23 доларів США тіла кредиту і 4500,16 доларів США відсотків, а.с. 11-13. За період користування кредитними коштами, ОСОБА_1 сплатив Банку 8250,77 доларів США кредиту й 8528,59 доларів США відсотків.

Зазначений розрахунок заборгованості по кредитному договору свідчить про ту обставину, що починаючи з жовтня 2010 року ОСОБА_1 не здійснює, виконання умов кредитного договору, тому, що в нього відсутні грошові кошти на погашення кредиту. У зв'язку із цим і утворилась заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами у сумі 4500,16 доларів США, а також сума 16268,23 доларів США самого тіла кредиту, які ОСОБА_1 зобов'язаний повернути Банку.

Стосовно коштів, які виручені від продажі заставленого автомобіля то такі зараховано ОСОБА_1 в рахунок належних із нього платежів, що відображено в Довідці про стан та історію заборгованості за Кредитним договором № 6526479 від 04.07.2008 року, станом на 03.08.2013 року.

Та оскільки на підставі вимог ст. 514 ЦК України до ТзОВ "АНСУ" як нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав. А тому, позивач у відповідності до змісту п.3.5.7. Кредитного договору і скористався своїм правом на пред'явлення до відповідача вимоги про дострокове погашення суми кредиту. Так-як припинив виконувати свої обов'язки за кредитним договором.

У спростування позовних вимог, апелянт не надав суду жодного належного і допустимого доказу того, що позивачем пред'явлено позовні вимоги на більшу суму заборгованості по кредитним платежам, ніж має на це право, виходячи з умов кредитного договору.

Та позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вищенаведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 06 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________