Дата документу 26.06.2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Калугіної І.О.,

при секретарі - Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Згідно уточненого позову посилається на те, що 06 червня 2013 року помер її чоловік ОСОБА_4. Разом з чоловіком вони жили в будинку № 38 по вулиці Мічуріна в м. Мелітополі Запорізької області. У звязку зі смертю чоловіка відкрилася спадщина на житловий будинок № 38 по вул. Мічуріна в м. Мелітополі. Після його смерті, вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_5. Однак, при зверненні до нотаріальної контори, їй повідомили, що у березні 2013 року, її чоловік склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав відповідачці ОСОБА_2 За життя її чоловік ніколи не розповідав про те, що бажає заповісти все своє майно відповідачці. Крім того, відповідачка не має необхідності у спірному житлі, оскільки вона постійно проживає в іншій місцевості. Відповідачка ніколи не доглядала її чоловіка, будь-яких домовленостей між її чоловіком та відповідачкою з приводу спадщини не було. Крім того, у березні 2013 року, коли був складений заповіт, її чоловік знаходився на стаціонарному лікуванні з переломом. Під час перебування у лікарні йому призначалися лікарські препарати, які можливо впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, вона вважає, що її чоловік не міг скласти вказаний заповіт. Більш того, вважає, що підпис її чоловіка на заповіті підроблений.

На підставі викладеного просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4, який помер 06 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3. 21 березня 2013 року та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала уточнену позовну заяву за наведеними доводами та підставами у повному обсязі, вважає, що оскільки посмертною судово-психіатричною експертизою, встановлено, що в період складання заповіту ОСОБА_4 страждав психічним розладом, заповіт складений на імя відповідачки суперечить дійсному волевиявленню спадкодавця, який вчинив його коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Додатково представник позивачки пояснила, що між позивачкою та її померлим чоловіком ОСОБА_4 була домовленість про те, що вони подарують один будинок його родичам, а саме представнику відповідача ОСОБА_6Є, а інший будинок № 38 по вулиці Мічуріна в м. Мелітополі Запорізької області, племінниці позивачки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно з 2006 року він допомагав ОСОБА_4Є,. доглядав його довгий час, оскільки у останнього не було власних дітей. ОСОБА_4 увесь час до смерті перебував у здоровому глузді та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Так, ОСОБА_4 при складанні заповіту спілкувався з нотаріусом ОСОБА_3., яка зробила висновок про можливість посвідчити його заповіт роз'яснила ОСОБА_7 зміст та правові наслідки складання заповіту на ім'я відповідачки ОСОБА_2.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що при оформленні спірного заповіту з її сторони не було ніяких порушень, вона виїхала до лікарні, де на той, час перебував ОСОБА_4, поспілкувавшись з ним, вона не установила у заповідача явних ніяких ознаків психічної хвороби, розяснювала йому права та обовязки, особу було встановлено, дієздатність перевірено. Встановивши його особу, вона поїхала до нотаріальної контри, де підготувала заповіт, повернувшись до лікарні, вона підписала його у спадкодавця.

Заслухавши пояснення представників сторін, вислухавши третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, на основі повно і всебічно зясованих судом обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.10/. Від цього шлюбу вони дітей не мали.

06 червня 2013 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.9/

У звязку зі смертю ОСОБА_4, відкрилася спадщина на житловий будинок №38 по вул. Мічуріна, в м. Мелітополі, який належав йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 14.08.1957 року /а.с.12-16/ та земельні ділянки за цією ж адресою, площею 803,48 кв.м та 329,07 кв.м., на які належали померлому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЗП 106594 та серії ЗП 106595 від 06.12.2004 року./а.с.17-18/

Спадкоємцем першої черги за законом є позивачка, однак при звернені неї до нотаріуса /а.с.24/ , їй було повідомлено, що ОСОБА_4 був складений заповіт, від 20 березня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі №610, яким він усе своє майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде мені належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.40/

В період складання заповіту, в березні 2013 року, померлий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з переломом, цей факт сторонами не оспорювавася.

Так, позивачка посилалася на те, що у її покійного чоловіка не було причин, щоб складати заповіт на користь позивачки, вважає, що підпис від імені заповідача виконано не ним, або під впливом збиваючих факторів, оскільки він лежав у лікарні з переломом та приймав лікарські препарати.

На зясування даних обставин, судом було призначено судово-почеркозначу експертизу.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №6609, складеного 29.08.2014 року, усі підписи від імені ОСОБА_4, які виконані в усіх примірниках заповіту від 20.3.2013 року виконані ОСОБА_4 під впливом природних збиваючих факторів (серед яких могли бути вікові зміни, хоробливий стан, незвична поза і т.п.) /а.с.140-143/

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК щодо недійсності правочинів. Недійсними заповітами є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно із частинами 1,2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи, суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно розяснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування , за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Як вбачається з матеріалів посмертної судово-психіатричної експертизи у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що він в період складання заповіту виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астентичного синдрому внаслідок органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцифалопатія) з транзисторними деліріозними включенями і адинамічного синдрому, викликаного облітерирующим атеросклерозом та переломом шейки лівого стегна. Тобто, померлий ОСОБА_4, не міг вільно та свідомо приймати рішення в складані заповіту та реалізувати його своїми діями, не міг усвідомлювати фактичний зміст власних дій у відношенні складання заповіту та не міг прогнозувати наслідки власних дій у відношенні складання заповіту, завіреного приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 від 20.03.2013 року. /а.с.172-181/

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дали пояснення щодо догляду за померлим представником відповідача ОСОБА_12 та відповідачкою ОСОБА_13 померлого ОСОБА_4, так вони вказували, що часто бачили, як ОСОБА_14 знаходиться вдома у ОСОБА_4Є,, приносить йому їжу, порпався на городі, саме він найняв для нього доглядальницю свідка ОСОБА_10, проте жодних пояснень щодо його психічного стану здоровя в момент підписання ним заповіту ними не вказано, тому суд дає їм критичну оцінку і не приймає їх до уваги при прийнятті рішення.

Крім того, як пояснили свідки більшу частину допомоги виконував ОСОБА_14, так як відповідачка проживає в смт. Веселе, також вони характеризують представника відповідача з позитивної сторони, однак тоді виникають сумніви з яких причин все належне майно померлий заповідав відповідачці, а не її сину.

Також, суд приймає до уваги ті обставини, що нотаріусом при посвідчені спірного заповіту, були виконано всі вимоги закону, однак при дослідженні в судовому засіданні Журналу обліку виклику нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори/копія додається до матеріалів справи /а.с. 86/, було встановлено, що нотаріуса викликав представник відповідача ОСОБА_6 20 березня 2013 року близько 10 години ранку, нотаріус виїхала до лікарні о 15 годині 25 хвилин, провела бесіду з ОСОБА_4Є, щодо посвідчення документів, після чого нотаріус повернулася до свого офісу, де підготувала текст заповіту, о 16 годині 00 хвилин вона виїхала з текстом заповіту для його підписання. Отже, на бесіду з ОСОБА_4 для встановлення його дієздатності нотаріус разом з часом на дорогу з лікарні до офісу та назад, а також на складення заповіту витратила близько пів години, що на думку часу недостатньо було для належної оцінки його стану дієздатності в силу його похилого віку та стану здоровя.

Виходячи з викладених обставин у їх сукупності, суд приходить до твердого переконання, що у момент складання заповіту 20 березня 2013 року нині померлий ОСОБА_4 не був у ясному розумі та не усвідомлював значення своїх дій по складанню заповіту саме на відповідача ОСОБА_13.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач та її представник довели ті обставини, на які посилалися як на підставу своїх позовних вимог, а встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 86, 88 ЦПК України, позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 114,70 гривень /а.с.5/, витрати повязані з витребуванням доказів у розмірі 114,70 грн., /а.с.6/, 114,70 грн. /а.с.29/, 121,80 грн. /а.с.60/, 121,80 грн. /а.с.106/, усього в розмірі 473 грн., витрати повязані з вартістю робіт за проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 4958 грн./а.с.129/, які підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 10, 57-60, 79, 86, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.. 225, 1257 ЦК України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 від 20 березня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі №610.

Стягнути з ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1, смт. Веселе, вул. Чапаєва буд. 47 Запорізької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід. код НОМЕР_2, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір за подачу позову в розмірі 114 /сто чотирнадцять/ 70 копійок, витрати повязані з витребуванням доказів усього в розмірі 473 /чотириста сімдесят три/ гривні, витрати повязані з вартістю робіт за проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 4958 /чотири тисячі девятсот пятдесят вісім/ гривень.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я :