Справа № 342/424/15-ц
Провадження № 2/342/295/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась суд з позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, просить постановити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником згаданого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, раніше АДРЕСА_1 мала назву АДРЕСА_1. Відповідачка з 1997 року до 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином позивачки - ОСОБА_4. Після одруження син з сім'єю проживав у належному позивачці житловому будинку, де були зареєстровані. Сімейне життя не склалося, в 2007 р. відповідачка поїхала на роботу за кордон, сім'я фактично розпалася. Шлюб був розірваний 19.03.2008 р. Хоча відповідачка протягом дев'яти років не проживає в належному позивачці будинку по АДРЕСА_1, однак добровільно знятись з реєстрації не бажає. Позивачка, покликаючись на ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 16, 386 ЦК України, зазначаючи, що відповідачка більше шести місяців не проживає в її будинку, не приймає участі в обслуговуванні житлового приміщення, не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню житла, фактично не є членом її сім'ї, просить задовольнити позов. Одночасно в позові зазначає, що її права як власника нерухомого майна, порушені відповідачкою, і тому підлягають захисту в судовому порядку.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених в ньому підстав; уточнила позовні вимоги, що слід визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1, так як згідно свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті матері вона та сестра успадкували в рівних долях кожна житловий будинок по АДРЕСА_1. В даний час назва вулиці змінена з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1. Суду позивачка пояснила, що її син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. В будинку разом з нею проживає внук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідачка, колишня невістка, майже десять років не проживає в належному позивачці будинку, хоча прописана в ньому з 1999 р. Вона створила нову сім'ю, змінила прізвище, життям свого неповнолітнього сина, який проживає з бабусею, не цікавиться.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України.

Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки.

Заслухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.1985 р., зареєстрованого в Коломийському інвентарбюро 22.10.1985 р., ОСОБА_1 є власником половини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.14). Про те, що вулиця АДРЕСА_1 була перейменована на АДРЕСА_1 свідчить видана виконкомом Городенківської міської ради Довідка № 867 від 24.04.2015 р. (а.с.15).

Згідно з записами в Будинковій книзі для прописки громадян, які проживають АДРЕСА_1 за вказаною адресою зареєстровані позивачка ОСОБА_1, її онук ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 8-10). Остання була дружиною сина позивачки. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції 19.03.2008 р. стверджено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 24 від 19.03.2008 р. (а.с.7).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4., про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане 24.10.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.6).

Із ксерокопії паспорта відповідачки серії НОМЕР_3, виданого Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.06.2010 р., слідує, що 29 квітня 2008 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 у відділі РАЦС міста Грац Австрійська Республіка (а.с. 11).

За ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання.

В судому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає в будинку позивачки, хоча зареєстрована в ньому. Факт непроживання відповідачки в будинку позивача ствердила допитана судом свідок ОСОБА_7, яка пояснила, що колишня невістка позивачки припинила проживання в будинку в той час, як її син ходив в 2-й клас, вона залишила його з бабусею. Тепер хлопчикові вже 17 років, він проживав разом з бабусею та своїм батьком, а після смерті батька продовжує проживати з бабусею.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Відповідачка ОСОБА_2 була одружена з сином позивачки. Протягом останніх десяти років вона не проживає в будинку по АДРЕСА_1, там проживає позивачка з онуком ОСОБА_5. Свідок пояснила, що ОСОБА_2 в минулому році була в м. Городенка, однак, туди, де проживає її син, вона не приходила.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.3,4 ст.71 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка не є членом сім'ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачкою не укладала. Син позивачки, який перебував у шлюбі з відповідачкою до часу його розірвання, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Те, що відповідачка, фактично не проживаючи в будинку позивачки є зареєстрованою в ньому, перешкоджає позивачці належно реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості. Тому при вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, власником якого є позивачка ОСОБА_1

На підставі ст.ст. 29,310,321,391 ЦК України, ст. ст. 71,72,150, 156,163 Житлового кодексу України, керуючись ст. ст. 10,11,60, 209,212, 214- 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ничик Г.І.