АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/858/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Яценко С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 23 липня 2014 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором.

В позовній заяві зазначалося, що відповідно до укладеного договору кредиту № CSК0SК00000029 від 5 травня 2005 р. відповідачці ОСОБА_6 було надано кредит у сумі 7 000 грн., строком до 7 травня 2007 р., зі сплатою 40,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, у строки і в порядку, встановленому кредитним договором.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав в повному обсязі - надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 15 липня 2014 р. утворилася заборгованість в сумі 34 417,84 грн., яка складається з наступного: 390,08 грн. - заборгованість за кредитом; 10 467,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23 560,36 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CSК0SК00000029 від 5 травня 2005 р. в сумі 34 417,84 грн. та судові витрати в сумі 344,18 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 857,48 грн. заборгованості за кредитом та 344,09 грн. судових витрат по справі.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу в якій просить його змінити в частині стягнення пені, задовольнивши вимоги про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені в розмірі 23 560,36 грн., в решті рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду необгрунтоване в частині часткового задоволення позовних вимог банку про стягнення пені, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказувала, що укладаючи договір позичальник не ставив під сумнів розумність та справедливість його умов, навпаки, укладаючи договір сторони повинні розумно оцінювати умови, за яких він буде виконуватися, зокрема зважувати на відповідальність, яка настане, згідно умов договору, при його невиконанні або належному виконанні. При укладенні кредитного договору сторони досягли згоди, щодо його умов у відповідності з ст. 638 ЦК України. На думку ПАТ КБ «ПриватБанк», розумною вважається сума, яку сторони визначили та погодили при укладенні договору.

ОСОБА_6 також оскаржила рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року, вказавши, що рішення незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову через сплив строків позовної давності.

Зазначила, що на момент розгляду цивільної справи вона не мала доказів того, що саме ПАТ КБ «ПриватБанк» протиправно зняв з її пенсійного рахунку, а не вона переводила кошти для погашення заборгованості по кредиту через п'ять років після його погашення, тим самим визнаючи цей борг та перериваючи строк позовної давності. Про вказані обставини їй стало відомо тільки з відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» на її звернення 7 лютого 2015 р.

Заслухавши суддю-доповідача, представника банку, який підтримав апеляційну скаргу і заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_6 та її представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти доводів апеляційної скарги банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги повинні бути відхилені, а рішення суду залишено без змін виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до договору кредиту від 5 травня 2005 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_6 кредит у сумі 7 000 грн., строком до 7 травня 2007 р., зі сплатою 40,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, у строки і в порядку, встановленому кредитним договором.

Банк зобов'язання за даним договором виконав в повному обсязі - надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Відповідачка зі свого боку зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, кредит, відсотки та інші платежі, передбачені договором у повному обсязі не сплатила, внаслідок чого станом на 15 липня 2014 р. у неї перед банком утворилася заборгованість в сумі 34 417,84 грн., яка складається з: 390,08 грн. - заборгованість за кредитом; 10 467,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23 560,36 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Вирішуючи спір сторін, суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь банку сум тіла кредиту у розмірі 390 грн. 08 коп. та нарахованих банком процентів за користування кредитом у розмірі 10 467 грн. коп.

Відносно суми пені в розмірі 23 560 грн. 36 коп., то суд застосував до цих вимог банку ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і стягнув з ОСОБА_6 на користь банку 1000 грн. пені.

Доводи апеляційної скарги представника банку про необґрунтованість зменшення розміру пені за рішенням суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, зважаючи на те, що розрахунок суми пені було здійснено банком за весь період непогашення суми кредиту, а не за один рік перед зверненням з позовом до суду, як це передбачено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, та у розмірі, який більш ніж у двічі перевищує суму боргу за кредитом.

Колегія суддів не може прийняти до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що банком при зверненні до суду з даним позовом було пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки, як встановлено судом, позичальником 15 жовтня 2012 р. було погашено 1755 грн. 07 коп. боргу (а. с. 55), що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором та переривання строку позовної давності.

Позов про стягнення суми боргу за кредитним договором було подано банком до суду 23 липня 2014 р., тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказана сума на погашення суми боргу за кредитним договором була здійснена банком шляхом перерахування вказаної суми з її пенсійного рахунку, відкритому у цьому ж банку, без її згоди, також не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до п. 1.3. укладеного між сторонами кредитного договору позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості за кредитом у передбачені цим договором строки за рахунок грошових коштів, розміщених на її рахунку.

Згідно із п. 6.1. кредитного договору банк має право здійснити списання коштів для виконання доручень позичальника у порядку, передбаченому чинним законодавством або цим договором.

Крім того, відкриваючи у ПАТ КБ «ПриватБанк» 15 серпня 2012 р. пенсійний рахунок, у Анкеті-заяві вона зазначила, що згідна із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Зазначала, що вона ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Між тим, вказаними Умовами передбачено право банку на списання коштів з рахунку по інших договорах клієнта у розмірах, визначених цими договорами у межах платіжного ліміту картрахунку.

Також, ОСОБА_6, як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному суді, визнала, що про зняття з її пенсійного рахунку 1755 грн. у жовтні 2012 р. їй було відомо, бо на її мобільний телефон прийшло СМС повідомлення з цього приводу, однак вона не зверталася до банку за роз'ясненням чи запереченнями проти таких дій, а отже погодилася із вказаним списанням коштів.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційних скарг сторін висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :