_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/285/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Кирикова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом та за уточненими вимогами просить суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитом та відсотками в сумі 53819,80 дол. США, що становить еквівалент - 1 343 137, 59 грн. та заборгованість за комісією в сумі - 15 632, 92 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі 1076956,03 грн.;

- заборгованість по відсоткам у розмірі 266181,56 грн.;

- заборгованість за комісією 15632,92 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09 квітня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» уклало з ОСОБА_2 кредитний договір № 219-0131002/ФКВІП-08, з якого вбачається, що ТОВ «Український промисловий банк» видало ОСОБА_2 кредит у розмірі 44.053 долара США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,6 відсотків на рік, строком до 08 квітня 2023 року.

З метою забезпечення зобовязання, 09 квітня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» уклало з ОСОБА_3 договір поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/01, відповідно до якого ОСОБА_3 поручається перед ТОВ «Український промисловий банк» за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ТОВ «Український промисловий банк» за кредитним договором № 219-0131002/ФКВІП-08.

Також 09 квітня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» уклало з ОСОБА_4 договір поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/02, відповідно до якого ОСОБА_4 поручається перед ТОВ «Український промисловий банк» за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ТОВ «Український промисловий банк» за кредитним договором № 219-0131002/ФКВІП-08.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, який посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2258.

В свою чергу відповідачі свої зобовязання перед банком не виконували, у зв'язку з чим, ПАТ «Дельта Банк», як правонаступник звернулося до суду із відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_4, бажаючи захистити свої права та інтереси, подав зустрічну позовну заяву до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим, оскільки вважає, що банком пропущено шестимісячний строк для предявлення до нього вимоги, як поручителя.

Представник ПАТ «Дельта Банк» до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримку позовних вимог банку в повному обсязі. При цьому в матеріалах справи також наявні заперечення банку проти задоволення зустрічного позову з посиланням на його безпідставність.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив зустрічний позов задовольнити, а у задоволені первісного позову в частині вимоги до ОСОБА_4 відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, жодних заперечень проти позовних вимог на протязі розгляду справи не подавали.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» уклало з ОСОБА_2 кредитний договір № 219-0131002/ФКВІП-08, з якого вбачається, що ТОВ «Український промисловий банк» видало ОСОБА_2 кредит у розмірі 44.053 долара США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,6 відсотків на рік, строком до 08 квітня 2023 року.

Цього ж дня ТОВ «Український промисловий банк» уклало з ОСОБА_3 договір поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/01, відповідно до якого ОСОБА_3 поручається перед ТОВ «Український промисловий банк» за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ТОВ «Український промисловий банк» за кредитним договором № 219-0131002/ФКВІП-08.

Також 09 квітня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» уклало з ОСОБА_4 договір поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/02, відповідно до якого ОСОБА_4 поручається перед ТОВ «Український промисловий банк» за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед ТОВ «Український промисловий банк» за кредитним договором № 219-0131002/ФКВІП-08.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, який посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2258.

Таким чином, суд вважає, що правонаступником ТОВ «Український промисловий банк» є ПАТ «Дельта Банк», а тому ПАТ «Дельта Банк» має право вимагати від ОСОБА_2 виконання своїх зобовязань щодо кредитного договору від 09 квітня 2008 року за № 219-0131002/ФКВІП-08.

Оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором від 09 квітня 2008 року за № 219-0131002/ФКВІП-08, сума яка підлягає стягненню у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителя на користь ПАТ «Дельта Банк» складає 1358770,51 грн.

Стосовно вимог зустрічного позову суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2011 року ПАТ «Дельта Банк» направило на адресу ОСОБА_2 лист-попередження з вимогою сплатити прострочену суму заборгованості, яка становила 15 925,55 дол. США та 6 515,94 грн.

Надалі, 09.02.2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось на адресу поручителя ОСОБА_4 з досудовою вимогою щодо достроково виконання зобовязання за кредитним договором.

Разом з цим, позовна заява до ОСОБА_4 була подана лише 03.04.2012 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/02 про його дію до повного припинення зобов'язань боржника (п. 11) не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс 14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязкова для всіх судів України.

Враховуючи те, що в даному випадку кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя, а саме з 15.04.2011 по 16.10.2011, зустрічну позовну заяву слід задовольнити, визнавши договір поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/02 припиненим.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3219 грн.

Вимог щодо стягнення судових витрат за зустрічним позовом не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () заборгованість в сумі 1358770 (один мільйон триста пятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 51 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1609 (тисяча шістсот девять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1609 (тисяча шістсот девять) гривень 50 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати Договір поруки № 219-0131002/ZФПОР-08/02 від 09.04.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 - припиненим.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.