№ 2/756/698/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» березня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Великохацької В.В.

при секретарі Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Заступника прокурора Оболонського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1141/3210 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення Київської міської ради ОСОБА_1 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований 28 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02494. 28 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, на підставі якого право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2 Позивач зазначає, що відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку остання відноситься до земель рекреаційного призначення. У порушення норм Земельного кодексу України спірну земельну ділянку передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто для потреб не пов'язаних з рекреаційними. Крім того, в порушення норм чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 не погоджено природоохоронним органом, а також не було проведена обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1141/3210 "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1", визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданий ОСОБА_1, зареєстрований 28 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02494, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 28 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований у реєстрі за № 2614, та відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га у АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача - Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Київської міської ради.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченях долучених до матеріалів справи. У задоволенні позову просила відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне.

Рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1141/3210 «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1» передано відповідачу ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. (а.с. 9-10)

На підставі зазначеного рішення Київської міської ради 28 квітня 2010 року відповідачу ОСОБА_1 видано акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований 28 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02494.(а.с.51,52).

28 грудня 2010 року між ОСОБА_1, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований у реєстрі за № 2614, відповідно до умов якого ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1. (а.с. 49,50).

28 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., зареєстрований у реєстрі за № 218, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1.(а.с. 137,138)

У відповідності до ч. 1 ст. 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За положеннями ст. 9 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до вимог та в порядку, передбаченому ЗК України.

Статтею 19 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За приписами ст. ст. 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Згідно з ч. 2 ст. 52 ЗК України на землях рекреаційного призначення заборонено діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

У відповідності до положень ст. ст. 38 - 40 ЗК України, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з вимогами частини шостої статті 118 ЗК України, в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про землеустрій", яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За приписами ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернулась із заявою про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в Оболонському районі. (а.с. 19)

ТОВ "Епоха-Гео" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, який погоджено із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (а.с. 21), Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (а.с 23-25), Комунальна організація «Центр містобудування та архітектури» (а.с. 29), Київською міською санепідемстанцією (а.с. 30,31), Головним управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с. 32), Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (а.с. 33, 34).

Згідно з пояснювальною запискою зазначена земельна ділянка входила до складу земель наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру, відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14.03.91 №72-р, оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з положеннями законодавства, не було видано і право користування такою земельною ділянкою в Управління внутрішніх справ Київської області не виникло, а тому вказану земельну ділянку передбачалося передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Рішенням Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року були затверджені містобудівні обґрунтування згідно з додатком, крім того вказаним рішенням були внесені зміни до Генерального платну міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804, та «Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року», затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/338, відповідно до пункту 1 цього рішення

Відповідно до висновку Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 09-2554-В від 05 листопада 2009 року земельна ділянка за своїм функціональним призначенням належить до території житлової та громадської забудови відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 370/1804.(а.с. 26,27)

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав визнання незаконнимта скасування рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1141/3210, оскільки

спірна земельна ділянка перед передачею її в у власність відповідачу ОСОБА_1 не була віднесена до категорії земель рекреаційного призначення, крім тогопри складанні проекту відведення земельної ділянки були отримані усі необхідні дозволи (погодження), які вимагаються положеннями статті 118, 123 ЗК України.

Також суд, не знаходить підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, передбачених ст.ст. 215, 216 ЦК України, оскільки позивачем не враховано, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Крім того, позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданий ОСОБА_1, зареєстрований 28 квітня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02494 та відновлення становища, яке існувало до порушення не підлягають задоволенню, оскільки такі позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, а тому позов Заступника прокурора Оболонського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову Заступника прокурора Оболонського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, що існувало до порушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Великохацька