У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Оболонський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона є власницею однокімнатної квартири № 36 загальною площею 33,80 кв. м по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 був зареєстрований у спірній квартирі з 14 травня 2002 року - у період оформлення документів про право власності на вказану квартиру позивачкою без надання нею дозволу та без її погодження на таку реєстрацію.

Просила усунути перешкоди у користуванні власністю та виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 12 лютого 2015 року, позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_4 власністю та виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та позбавлено ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням - однокімнатною квартирою АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі договору дарування від 09 лютого 2001 року ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_7, яка діяла як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_8, прийняла у дар належну ОСОБА_6 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, загальної площею 33,80 кв. м. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрований у реєстрі за № 7-с-587 та 15 листопада 2002 року зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 532/30212, записаний у реєстрову книгу № д47-87 (а. с. 6).

Відповідно до довідки форми № 3 виданої ЖБК «Оболонь-9» від 11 вересня 2014 року № 43 у вказаній квартирі зареєстровані: власник ОСОБА_4 - з 30 липня 2013 року; ОСОБА_5 − з 14 травня 2002 року; ОСОБА_10 - з 02 вересня 2014 року; ОСОБА_7 - з 02 вересня 2014 року (а. с. 8).

Відповідно до ст. 319 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843364/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843442/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_642/ed_2014_12_28/pravo1/KD0003.html?pravo=1> до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності власний будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 383 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843433/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Суди обґрунтовано задовольнили позов відповідно до ст. 150 ЖК УРСР та ст. ст. 383, 406 ЦК України, оскільки право власника на розпорядження належним йому майном закріплене законом і спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який не є членом сім'ї позивача, неможливе.

Доводи ОСОБА_5 про порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права не можуть бути взяті до уваги з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 та призначено судове засідання на 18 листопада 2014 року о 14 год.

Судову повістку про виклик до суду на 18 листопада 2014 року ОСОБА_5 отримав 15 листопада 2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 36).

18 листопада 2014 року відповідач звернувся до суду з клопотанням, у якому посилався на неотримання додатків до позовної заяви (а. с. 28−29).

18 листопада 2014 року суд першої інстанції відклав розгляд справи на 18 грудня 2014 року (а. с. 28−30).

Про день і час розгляду справи - 18 грудня 2014 року о 15 год. ОСОБА_5 повідомлений 18 листопада 2014 року (а. с. 31).

17 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перенесення розгляду справи 18 грудня 2014 року у зв'язку з хворобою (а. с. 37).

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано, керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу за неявки відповідача незалежно від причини повторної неявки відповідача у судове засідання.

Відповідач був присутній під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, однак жодних доказів на заперечення по суті позовних вимог ОСОБА_4 не надав, у касаційній скарзі не навів заперечень по суті позовних вимог.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Кафідова О.В.