Справа № 144/484/15-ц
Провадження № 2/144/148/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,.

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №007-01069-080607,

встановив:

В квітні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк", який є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта», звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1 359 грн. 75 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №007-01069-080607, відповідно до якого банк надав відповідачеві кредит в сумі 4 495 грн. на умовах, визначених договором. Вказує на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, станом на 17 березня 2015 року має заборгованість на загальну суму 1 359 грн. 75 коп., яка складається з заборгованості за відсотками - 60 грн. 25 коп., заборгованості за комісіями - 1 299 грн. 50 коп..

Позивач у своїй заяві, яка викладена в тексті позовної заяви, просить справу розглянути без участі його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти позову заперечує, просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Позивачем надано суду копію договору, відповідно якої 08 червня 2007 року між ТОВ "Комерційний банк «Дельта» та ОСОБА_1 в м.Київ був укладений договір №007-01069-080607, за яким банк надав грошові кошти на придбання майна в сумі 4 495 грн. та на оплату страхового платежу у розмірі 809 грн. 10 коп., а всього 5 304 грн. 10 коп., кредит надано на строк 18 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 7 грудня 2008 року(п.1.1 та п.1.2 договору).

Пунктом 2.3 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти, виходячи зі ставки 12% в рік.

Згідно з п.2.8 договору відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, у розмірі 454 грн..

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 зазначеної вище глави ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитною угодою щодо сплати заборгованості по відсотках в сумі 60 грн. 25 коп. не виконав, і станом на 17 березня 2015 року ця заборгованість не сплачена. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з

моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно вимог ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується

- 2 -

судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 за вказаним договором було здійснено останній платіж 30 грудня 2008 року, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, та квитанцією, що долучена до заяви до суду відповідачем ОСОБА_1. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідача 28 квітня 2015 року. Протягом більше шести років з моменту виявлення банком порушення його прав позивач не звертався до суду з позовною заявою. Доказів того, що банк надсилав відповідачеві повідомлення про те, що останній має за кредитним договором прострочену заборгованість, суду не надано.

Позивач не заявив клопотання про поважність причин пропуску строку позовної давності.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку позовної давності і вважає за необхідне в задоволенні позову в частині вимог про стягнення відсотків за кредитним договором в розмірі 60 грн. 25 коп. відмовити, так як сплив позовної давності є підставою для відмови у позові і відповідач наполягає на його застосуванні в письмовій заяві, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-20цс14 від 19 березня 2014 року.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісіями в розмірі 1 299 грн. 50 коп., суд виходить з положень ст.526 ЦК України, яка вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу.

Між тим, умовами кредитного договору №007-01069-080607 сплата комісійних не передбачена.

Доказів того, що відповідачеві було нараховано комісію відповідно до умов кредитного договору, позивачем не надано.

Оскільки, позивачем не надано доказів про підстави нарахування комісії в заявленому розмірі, не вказано від якої суми нараховуються комісія, яка зазначена в розрахунку ціни позову, не подано сам розрахунок нарахування цієї комісії, тому суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісіями в розмірі 1 299 грн. 50 коп. необхідно відмовити, оскільки не встановлено таких зобов'язань відповідача за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 257,267 ЦК України , ст.ст.3,10,15,60,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №007-01069-080607 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ