У Х в а л а

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання нікчемним договору № 1230475 на вклад «Депозитний» від 25 лютого 2013 року.

Посилалося на недотримання відповідачем письмової форми договору, оскільки кошти, як вклад у банк, останнім не вносилися.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року, провадження у даній справі зупинено до розгляду кримінальної справи № 2-кп/463/25/15 з розгляду об'єднаних в одне провадження кримінальних проваджень № 0000443, № 0000587, № 0000942 та № 0002737 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України.

У поданій касаційній скарзі АТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що розгляд даної справи неможливий до розгляду кримінальної справи № 2-кп/463/25/15 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (заволодіння коштів вкладників шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які спричинили тяжкі наслідки).

Проте з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді

З огляду на зазначене необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд мав встановити, чи дійсно від наслідків розгляду кримінальної справи № 2-кп/463/25/15 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, залежить прийняття рішення у справі, де предметом і підставою позовних вимог є визнання договору банківського вкладу нікчемним з підстав недотримання письмової форми цього договору.

При цьому дійсність чи недійсність (нікчемність) правочину визначається виключно нормами цивільного законодавства, а не вироком суду у кримінальній справі.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

У той же час, зупиняючи провадження у справі, суди не звернули уваги на те, що предметом розгляду вказаної кримінальної справи є з'ясування обставин заволодіння службовими особами банку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштами вкладників та внесення ними до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Між тим АТ «Ощадбанк», звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтовувало підстави позову обставинами та доказами про недотримання ОСОБА_3 письмової форми при укладанні договору про банківський вклад, оскільки кошти як вклад у банк останній не вносив, що є порушенням правил ст. 1059 ЦК України.

Зупиняючи провадження у даній справі, суди на зазначене уваги не звернули, наявність підстав для зупинення провадження у справі не перевірили, не визначившись із характером спірних правовідносин та предметом позову, доказам, наданими позивачем на обґрунтування підстав позову, належної оцінки не дали.

Відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене оскаржувані ухвали не можуть залишатися в силі і підлягають скасуванню відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко