№ апеляційного провадження:22-ц/796/52/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В., Слободянюк С.В.

при секретарях Мішкіній А.В., Басюк Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача Нарапович О.Д., Тарасенкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр ОксанаСтаніславівна про визнання недійсним договором іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 105-107/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не враховано, що предметом договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 118, 90 кв.м., проте, вказана площа не відповідає дійсній площі у 69, 50 кв.м., з яких житлова площа квартири 24, 20 кв.м., що належить їй на праві власності, а тому вважає, що договір іпотеки не спрямований на реальне настання правових наслідків, що є підставою для визнання його недійсним. Також зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що помилка щодо предмета укладеного договору іпотеки, за змістом позиції ВСУ, викладеної у Листі від 24.11.2008 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», має істотне значення для правочину, і в даному випадку вважається істотною помилкою. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове, враховуючи зміни позовних вимог /а.с. 139-142/ про визнання недійсним в частині визначення площі предмету договору, договір іпотеки від 14.04.2008 р., укладений між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL3279, відповідно до якого Банк зобов'язувався надати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 476 000,00 доларів США, порядку і на умовах, зазначених в цьому Договорі, строком до 01.04.2033 року /а.с. 5-8/.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання кредитних послуг № BL3279 від 14.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу СклярО.С. та зареєстрований в реєстрі за №1940, відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 118,90 кв.м., житловою площею 47,00 кв.м. /а.с. 9-10/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Встановивши, що ОСОБА_6 особисто надала в оригіналах документи під час посвідчення Договору іпотеки в яких було зазначено, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 118,90 кв.м., житлову площу 47,00 кв. м., а саме оригінал договору купівлі-продажу квартири, довідку-характеристику з Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» та довідку про зареєстрованих осіб в квартирі, що видана ТОВ «Дім-Сервіс», суд першої інстанції прийшов до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення вимог про визнання недійсним договору іпотеки.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні обставини справи, 14.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та зареєстрований в реєстрі за №1940, відповідно до якого Іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 118,90 кв.м., житловою площею 47,00 кв.м. /а.с. 9-10/

Відповідно до листа нотаріуса, під час нотаріального посвідчення іпотечного договору, ОСОБА_6 для посвідчення договору було надано оригінал договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат, жилою площею 47, 00 кв.м., загальною площею 118, 90 кв.м., оригінал витягу з Державного реєстру правочинів, довідки-характеристики, Форми №3 / а.с.76-82/

В матеріалах справи міститься також договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 /а.с. 11/, технічний паспорт, за проведеною інвентаризацією від 26.09.2005 р. / а.с.12 зворот/, копія договору купівлі-продажу вказаної квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, надана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. посвідчена 23.05.2007 р. за реєстровим №1815, копія договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2006 р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, посвідчена нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левицьким Р.В. за реєстровим №9285, та довідка-характеристика, відповідно до яких, вказана квартира складається з однієї жилої кімнати, жилою площею 24, 20 кв.м., загальною площею 69, 50 кв.м. / а.с.91-94/

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про допущення описки в договорі іпотеки, яка не може впливати на дійсність вказаного договору, однак, не звернув уваги на те, що у матеріалах справи наявні два договори купівлі-продажу та два технічних паспорти на одну і ту ж квартиру, які ідентичні за своїм змістом, однак різні у визначенні характеристик площі квартири, що не може свідчити про допущену описку при укладенні договору іпотеки.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №45040 (И-2014) від 05.12.2014 р., копія технічного паспорту однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 69, 5 кв.м., житлової 24, 2 кв.м. повністю відповідає матеріалам інвентаризаційної справи. Інша копія технічного паспорту на двокімнатну квартиру, не відповідає матеріалам інвентаризаційної справи, однак повністю відповідає квартирі №19, розташованій на п'ятому поверсі будинку, яка є двокімнатною, загальною площею 118, 9 кв.м., житловою - 47, 0 кв.м., тому Бюро припускає, що надана копія технічного паспорту є підробкою. / а.с. 169/

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частино першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності.

За повідомленням сторін, на даний час Банком реалізовано право стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_6, відкрито виконавче провадження, однак борг не може бути погашений шляхом звернення стягнення на квартиру останньої, що знаходиться в іпотеці, у зв'язку з невідповідністю даних щодо предмета іпотеки, зазначених в укладеному між сторонами договорі.

Крім того, сторонам надавалась можливість вирішити спір шляхом укладення мирової угоди, з метою чого 27.03.2015 р. був проведений огляд вказаної квартири експертом, однак сторони не прийшли до укладення мирової угоди, у зв'язку з різною оцінкою вказаної квартири, а не її площі.

Таким чином, дослідивши в сукупності матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання недійсним в частині визначення площі квартири АДРЕСА_1, договору іпотеки, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року - скасувати, та постановити нове рішення, яким визнати недійсним в частині визначення площі квартири АДРЕСА_1, договір іпотеки від 14 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С., та зареєстрований в реєстрі за №1940.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: