УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/376/15-ц

6/241/137/2015

28.05.2015 року Першотравневий районний суд

Донецької області

в складі :

головуючого судді ТРЕГУБЕНКО С.В.

при секретарі ПАВЛІЧЕВОЇ А.І.

розглянувши в залі суду смт. Мангуш подання в.о.начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржниці-фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржниці-фізичної особи ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документу,до виконання зобов*язань за рішенням, вказавши на таке.

На виконанні у ВДВС Першотравневого РУЮ Донецької області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1000 від 13.05.2004 року, виданого Приморським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (с.Бердянське ,вул.Молодіжна,33) аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно,но не менш ніж ? частини неоподаткованих податком мінімума доходів громадян, починаючи з 02 квітня 2004 року і до повноліття дитини.

14.10.2013 року у відношенні боржниці було відкрито виконавче провадження.

Станом на 27.02.2015 рік боржниця не вчинила дій, направлених на виконання рішення суду, що свідчить про її ухилення від виконання зобов*язань, покладених на неї судом ,внаслідок чого заборгованості склала 34391,01 грн.

В судове засідання представник ВДВС Першотравневого РУЮ Донецької області не з*явився,до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності.

Суд, дослідивши надані до подання матеріали , приходить до наступного.

Так,дійсно 14.10.2013 року у відношенні боржниці було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1000 від 13.05.2004 року, виданого Приморським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (с.Бердянське ,вул.Молодіжна,33) аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно,но не менш ніж ? частини неоподаткованих податком мінімума доходів громадян, починаючи з 02 квітня 2004 року і до повноліття дитини.(а.с.5-7).

Державним виконавцем надсилався ОСОБА_2виклик з зобов*язанням з*явитися до відділу ВДВС для вирішення питання щодо погашення заборгованості та подальшої сплати аліментів.Однак,на виклик державного виконавця Пашкова О.А. не з*явилася та не надала жодних пояснень щодо несплати аліментів.(а.с.8,11).

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено,що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 зазначеного закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України «кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом».

Статтею 313 ЦК України визначено,що фізична особа має право на свободу пересування.

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»вказано,що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання таких зобов'язань.

Згідно ст.377-1 ЦПК України «Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.».

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжитим у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином,приймаючи до уваги,що рішенням Приморського районного суда м.Маріуполя з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно,но не менш ніж ? частини неоподаткованих податком мінімума доходів громадян, починаючи з 02 квітня 2004 року і до повноліття дитини, про що ОСОБА_2 достовірно знала,однак аліменти не сплачувала,на виклики державного виконавця до відділу державної виконавчої служби не з*являлася,про що свідчать:копії поштових повідомлень боржниці,реєстр на відправку рекомендованої кореспонденції,акти державного виконавця про відсутність боржниці за адресою та про не явку її до відділу ДВС, і тому суд вважає,що ОСОБА_2ухиляється від виконання зобов*язань,покладених на неї судовим рішенням.

Отже, подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1В.є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.33 Конституції України,ст.377-1 ЦПК України,ст.313 ЦК України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України",ст. 11,18 Закону України «Про виконавче провадження»суд, -

УХВАЛИВ:

Подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження боржниці - фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,громадянки України, яка зареєстрована за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання нею зобов'язань,покладених на неї судовим рішенням, а саме:виконавчим листом №2-1000 від 13.05.2004 року, виданого Приморським районним судом м.Маріуполя про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини зі всіх видів доходів щомісячно,но не менш ніж ? частини неоподаткованих податком мінімума доходів громадян, починаючи з 02 квітня 2004 року і до повноліття дитини.,до погашення нею заборгованості.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п*яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецької області в місті Маріуполі через Першотравневий районний суд.

Суддя: С.В. Трегубенко