З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
31 липня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Сидоренко І.О.,
при секретарі - Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачці за договором купівлі-продажу від 07.06.2013 року належить житловий будинок АДРЕСА_1. У житловому будинку зареєстроване місце проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. З 2013 року відповідачі в будинку не проживають, за цією адресою відсутні їх речі, поштова кореспонденція на їх ім'я на цю адресу не надходить. Позивачці не відомо де відповідачі зараз проживають. Відповідачі не приймають участі у сплаті комунальних послуг, у зв'язку з чим позивачці важко самостійно утримувати будинок. У зв'язку з чим просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Представник позивача, адвокат Прокопцев С.В. в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої суду заяви просив розглянути справу без його участі, позов просив задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, у зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2166, ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1
Право власності відповідно до зазначеного Договору зареєстровано реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок, права користування яким вона просить позбавити відповідачів.
Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1, за даною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Відповідно до Акту комітету мікрорайону "Центр-2" № 130 від 23.06.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою АДРЕСА_1 не проживають з травня 2014 року по теперішній час, особистих речей в будинку не мають.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є ОСОБА_1 зареєстровані відповідачі та їх неповнолітні діти, але фактично вони за цією адресою не проживають з травня 2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а також витрати у зв'язку з повідомленням відповідачів про слухання справи у сумі 630,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214,215, 224-226 ЦПК України, ст. 150 ЖК України ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір у сумі 121,80 грн. та витрати пов'язані з викликом відповідачів до суду у розмірі 315,00 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко