У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Горобець Т.В., Острянського В.І.,
при секретарі:Покладові Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „ТехНова" до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „ТехНова" про стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року, яким задоволено позовні вимоги ТОВ фірми „ТехНова" та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь товариства заборгованість за теплопостачання в сумі 4682 грн. 21 коп. за період з 01.04.2012 року по 01.02.2014 року.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд не взяв до уваги, що її чоловік ОСОБА_7 відносився до 1 -ї категорії осіб, які постраждали у наслідок аварії на ЧАЕС, вона сама має посвідчення члена сім'ї загиблого ветерана війни, тому має право на пільги, передбачені ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", зокрема, на 100% знижку плати за користування комунальними послугами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 має пільгу на оплату комунальних послуг в розмірі 50%, не сплачує послуги з теплопостачання з 01.04.2012 року, внаслідок чого станом на 01.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 4682 грн. 21 коп. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив із ненадання позивачем ОСОБА_5 доказів на підтвердження факту завдання їй з боку ТОВ „ТехНова" майнової та моральної шкоди.

Апеляційний суд повністю погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_6

ТОВ „ТехНова" надає послуги з теплопостачання у відповідності до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з наступними змінами).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20, ст. 32 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору та затверджених у встановленому порядку тарифів.

Позивачем за вказаний період фактично надавались відповідачу послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання, і відповідачем такі послуги фактично споживались. Споживачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від користування послугами, які надавались їм позивачем, не відмовлялись, та не вимагали відключення відповідних мереж.

Відповідно до розрахунку ТОВ „ТехНова" (а.с.5) сума заборгованості за період з 01 квітня 2012 року по 01.12.2014 року становить 4682 грн. 21 коп.

Заперечення щодо розміру заборгованості з боку відповідачів відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно визначив наявність у відповідачів обов'язку оплачувати отримані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання і правомірно стягнув з них на користь ТОВ „ТехНова" відповідну суми заборгованості, врахувавши наявність у ОСОБА_5 50 % пільги у вигляді знижки за послуги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Доводи ОСОБА_5 про наявність у неї 100% пільги є безпідставними та грунтуються на невірному тлумаченні нею вимог закону, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що чоловік відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_7 був інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До дня смерті 28.05.2004 року він був зареєстрований і проживав разом з ОСОБА_5 за вказаною вище адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ОСОБА_7 належав до кола осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому за життя він мав 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання на підставі п.5 ч.1 ст.13 цього ж Закону.

Після смерті ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_5 втратила право на 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами, оскільки передбачені статтею 13 Закону пільги надаються лише інвалідам війни та прирівняним до них особам, перерахованим у статті 7 Закону, а відповідачка ОСОБА_5 не має статусу інваліда війни та не належить до кола осіб, зазначених у статті 7 Закону як особи, прирівняні до інвалідів війни.

Згідно посвідчення та його дубліката, ОСОБА_5 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни (а.с.91), а тому відповідно до статті 10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вона належить до кола осіб, на яких поширюється чинність цього Закону.

Пільги особам, на яких поширюється чинність Закону „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визначені у статті 15 Закону.

Згідно п.5 ч.1 ст.15 названого вище Закону, ОСОБА_5 має право на 50-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання; при цьому площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю.

Відповідач ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2, а тому як власник відповідно до положень ст. 322 ЦК України зобов'язана утримувати майно, що їй належить.

Обгрунтованим також є висновок місцевого суду про безпідставність та недоведеність вимог ОСОБА_5 по зустрічному позову.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: