Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 335/2497/14
Провадження № 22-ц/778/2497/15 Головуючий у 1-й інстанції: Апаллонова Ю.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСББ «Ластівка-Запоріжжя», про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання об'єктом нерухомості і об'єктом права спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,1 кв. м., садового будинку, розташованого на земельній ділянці для садівництва площею 0, 10 га, що знаходиться на території Тернівської сільської ради (ОК «Губенське»), право власності на яку оформлене Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 19.01.1995 року, визнання права власності на ? частку вказаного майна.

У процесі слухання справи, 21.10.2014 року, ОСОБА_2 відмовилася від позовних вимог про визнання об'єктом нерухомості і об'єктом права спільної сумісної власності садового будинку, розташованого на земельній ділянці для садівництва площею 0, 10 га, що знаходиться на території Тернівської сільської ради (ОК «Губенське»), право власності на яку оформлене Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 19.01.1995 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21.10.2014 року відмова від цих позовних вимог прийнята судом, провадження у справі в цій частині закрито ( а. с. 42-47 ).

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилался на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.03.1989 року, мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу за рахунок спільних коштів ними набуто у власність трикімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,11 кв. м., житловою площею 41, 6 кв. м., вартістю 225 173 грн. Челеном кооперативу являється ОСОБА_3 Згідно з поквартирною карткою за Ф. 17, наймачем вказаної вище квартири зазначено ОСОБА_3 Відповідно до довідки № 8 від 25.02.2014 pоку, виданої ОСББ «Ластівка-Запоріжжя», що є правонаступником ЖБК-3 Заводу «Запоріжсталь», пайовий внесок за квартиру сплачено повністю у липні 1993 року, тобто під час перебування у шлюбі, за рахунок спільних коштів. У зазначеній вище квартирі зареєстровано її місце проживання, а також місце проживання відповідача ОСОБА_3, сина ОСОБА_4

На теперішній час шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2014 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила задовольнити позов. Визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,1 кв., об'єктом права спільної сумісної власності її та відповідача. Визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСББ «Ластівка-Запоріжжя», що є правонаступником Житлово-будівельного кооператива ЖБК-3 Заводу «Запоріжсталь» ( а. с. 77 ).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права, просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2, її представника, заперечення представника відповідача, доводи представника ОСББ «Ластівка-Запоріжжя», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213,214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що при вирішенні спору не здобуто доказів на підтвердження набуття будь-ким зі сторін права власності на спірну квартиру, а також того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя Холодних і позивачці належить ? її частка.

Такі висновки суду не узгоджуються з матеріалами справи та законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Судом зясовано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 1989 року. Мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 на правах члена його сімї вселилася на постійне проживання в однокімнатну неприватизовану квартиру АДРЕСА_3, в якій була зареєстрована з 28 серпня 1989 року ( а. с. 5,38,95 ).

У трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 з 1977 року проживав та був зареєстрований ОСОБА_5 ( а. с. 98-104,116 ).

Правонаступником ЖБК-3 заводу «Запоріжсталь» є ОСББ "Ластівка- Запоріжжя" (а. с. 109 ).

Статтею 15 Закону України "Про власність", який був чинний на час перебування ОСОБА_5 у членстві ЖБК-3 заводу «Запоріжсталь», передбачалося, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Така ж позиція закріплена у пункті 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" від 18 вересня 1987 року № 9, у якому роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки ОСОБА_5 повністю виплатив пай за трикімнатну квартиру у сумі 4 485 грн. 06 коп., він набув право власності на цю квартиру і автоматично став її власником, так як чинне на той час законодавство не передбачало обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вказана обставина не заперечується сторонами. Також підтверджується показами ОСОБА_6, яка допитана судом першої інстанції в якості свідка, і яка пояснювала, що була обрана головою ОСББ "Ластівка-Запоріжжя", який являється правонаступником ЖБК-3 заводу «Запоріжсталь», у 2005 року. Стверджувала, що після попередніх керівників ЖБК-3 заводу «Запоріжсталь» залишився зошит, у якому написано, що пай за спірну квартиру виплачений повністю ОСОБА_5, але дати соли саме не зазначено. Вона звернулася до колишнього бухгалтеру кооперативу, яка їй повідомила, що всі паї за квартири у кооперативному будику АДРЕСА_1 виплачені громадянами до 1993 року. На підставі вказаної інформації вона і видала довідку про те, що пай виплачено ОСОБА_5 у 1993 році. Разом з тим, решти документів, квитанцій, крім книги протоколів загальних зборів членів кооперативу та цього зошиту, у кооперативі не збереглося.

Статтями 79,80 ЖК України передбачено, що наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сім"ї, що проживають разом з ним, провести обмін займаного жилого приміщення з іншим наймачем або членом житлово - будівельного кооперативу. Угода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів, що видаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів.

Відповідно до статті 137 ЖК УРСР порядок організації та діяльності ЖБК встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 р. № 186 та іншими актами законодавства УРСР. Житлово-будівельний кооператив діє на основі Статуту, прийнятого відповідно до Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до кооперативу зареєстрованого в установленому порядку.

У пункті 37 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою РМ УРСР від 30 квітня 1985 року, зазначено, що особа, яка вступає до житлово-будівельного кооперативу у зв'язку з обміном жилого приміщення, користується перевагою перед усіма іншими особами на вступ до цього кооперативу.

Відповідно до п. 2.4.7,2.4.11 статуту житлово-будівельного кооперативу ЖБК-3 заводу "Запоріжсталь", член кооперативу, повністю виплативши пайовий внесок за квартиру, у випадку вибуття з кооперативу, має право передавати квартиру рідним або іншим особам, маючим згідно законодавства право на одержання житлового помешкання у будинках державного й суспільного житлового фонду, або на вступ у кооператив і беручим на себе обов'язки додержання статуту кооперативу, а також продати, подарувати, відписати, здати в оренду або провести дії, що не суперечать законодавству Особа, якій передається пай чи квартира, має право вступу в кооператив. Член ЖБК має право на обмін занятого житлового помешкання належним чином. Член кооперативу і члени його сім'ї мають право на обмін зайнятого житлового приміщення в установленому порядку 98-103 ).

Однокімнатна квартира АДРЕСА_3 у державному житловому фонді, в якій була зареєстрована сімя Холодних у кількості трьох осіб, була обміняна на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 на праві приватної власності. При цьому статус трикімнатної квартири не змінювався.

30 березня 1993 року на загальних зборах членів ЖБК-3 заводу «Запоріжсталь» ОСОБА_5 виключено з членів кооперативу, а ОСОБА_3 прийнято прийнято у слени кооперативу у звязку з обміном житлової площі, що викладено у протоколі № 71 загальних зборіч членів ЖБК-3 ( а. с. 119-121 ).

Вселення у сторін у спірну квартиру та реєстрація їх за вказаною адресою відбулося на підставі ордеру на житлове приміщення № 1959 від 30.04.1993 року, виданого на ім'я ОСОБА_3 та членів його сім'ї: дружини ОСОБА_2, сина ОСОБА_4 ( а. с. 13-17,43 ).

За положеннями статті 241 ЦК України 1963 року, який діяв на 1993 рік, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з положеннями ст. 384 ЦК (права житлово-будівельного (житлового) кооперативу та їх членів на квартиру в будинку кооперативу) член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її.

У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що трикімнатна квартира була набута у власність подружжям Холодних у період шлюбу.

Твердження відповідача про те, що спірна квартира є власністю кооперативу, суперечить нормам матеріального права, спростовується наявними у справі документами, а також довідкою ОСББ «Ластівка-Запоріжжя» № 11 від 05 березня 2015 року, що квартира АДРЕСА_1 у власності обєднання не перебуває. Спірна квартира у ОСББ обліковується як квартира, за яку пай виплачений повністю ( а. с. 208 ).

За змістом статей 22,28 КпШС України, які були чинним на час придбання сторонами у власність спірної квартири, майно, набуте подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю. Кожний з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічна позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" від 18 вересня 1987 року (зі змінами та доповненнями), у якій роз'яснено, що відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмової угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Той факт, що при вирішенні спору не доведено факт сплати сторони при вселенні до спірної квартири пайового внесоку, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки вони у період шлюбу за обмінним ордером вселилися як власники у трикімнатну квартиру, яка на момент обміну вже не належала кооперативу, а перебувала у приватній власності ОСОБА_5

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню. Таке рішення буде відповідати фактичним обставинам справи, нармам матеріального права, являється законним, обґрунтованим і справедливим.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: