У х в а л а

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, за касаційними скаргами представника Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - Приходько Тетяни Олексіївни, заступника прокурора Дніпропетровської області - Юрченка Юрія Сергійовича - на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського МУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що на розташованій біля Дніпропетровської облдержадміністрації площі по просп. Кірова, 1 в м. Дніпропетровську 26 січня 2014 року відбувалася мирна акція протесту з подіями, які відбулися в Україні останнім часом.

У той день позивача було затримано працівниками міліції на розі проспектів Пушкіна та Кірова в м. Дніпропетровську, доставлено до райвідділу міліції, де йому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

03 лютого 2014 року апеляційним судом Дніпропетровської області вказану ухвалу скасовано і обрано ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання.

Постановою прокуратури м. Дніпропетровська від 28 травня 2014 року кримінальне провадження в частині пред'явлення підозри ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1562/ed_2015_02_12/pravo1/T012341.html?pravo=1>, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2160/ed_2015_03_02/pravo1/T124651.html?pravo=1>, за відсутністю події кримінального правопорушення.

У зв'язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, перебуванням у СІЗО протягом тижня, були зруйновані його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений можливості спілкуватися із своєю сім'єю, друзями і підтримувати стосунки з оточуючими людьми. Його сім'я пережила справжній жах у зв'язку з його безпідставним затриманням, обшуком, розповсюдженням інформації про його затримання в засобах масової інформації, що негативно вплинуло на всю його родину та завдало глибокої психологічної травми, яку, в наслідок незаконних дій правоохоронних органів, зазнали він та його рідні.

Посилаючись на те, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому було завдано значної моральної шкоди, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів 100 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання та досудового слідства. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок Держави.

У касаційних скаргах представник Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - Приходько Т.О. та заступник прокурора Дніпропетровської області - Юрченко Ю.С. - порушують питання про скасування оскаржуваних рішень судів, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 26 січня 2014 року позивача було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1562/ed_2015_02_12/pravo1/T012341.html?pravo=1>.

З 26 січня 2014 року по 28 травня 2014 року ОСОБА_2 перебував під слідством, з яких з 27 січня 2014 року по 03 лютого 2014 року під вартою, а в інший період часу до нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання.

Постановою прокурора прокуратури м. Дніпропетровська від 28 травня 2014 року кримінальне провадження було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2160/ed_2015_03_02/pravo1/T124651.html?pravo=1>, за відсутністю події кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_39/ed_2015_01_25/pravo1/Z026600.html?pravo=1> розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законодавець, зазначивши лише мінімальний розмір моральної шкоди, надав право суду в кожному конкретному випадку визначати розмір моральної шкоди з урахуванням характеру й тривалості страждань, яких зазнав заявник, його стану здоров'я, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інших обставин справи.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, зазначив конкретні обставини справи, які він враховує при визначенні розміру відшкодування, що відповідає вимогам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та положень ст. ст. 23, 1167, 1176 ЦК України. При цьому судами правильно визначено, що така шкода відшкодовується державою шляхом списання її розміру Державною казначейською службою з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - Приходько Тетяни Олексіївни, заступника прокурора Дніпропетровської області - Юрченка Юрія Сергійовича - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов