Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/2562/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
Номер провадження 22-ц/778/4217/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху, оскільки заява складена з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не враховано, що при відкритті провадження у справі суд не має права давати оцінку доказам, така оцінка доказам надається при дослідженні в процесі розгляду справи. Повернувши позовну позову, суддя позбавив її доступу до правосуддя, що є порушенням ст. 55 Конституції України, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Просить ухвалу судді скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника апелянта надійшло повідомлення про неможливість явки у судове засідання.

Судова колегія розглянувши надане повідомлення, не вбачила підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 305 ЦПК України.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119,120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 17 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 7).

В мотивувальній частині ухвали суддя зазначив, що позивач не зрозуміло навів обставини порушення своїх прав, що призвело до звернення в суд, а також відсутність будь-яких пояснень неможливості вирішення питання позасудовому порядку. За цих обставин надав позивачу можливість більш детально викласти обставини з зазначенням доказів, які підтверджують кожну із обставин звернення до суду та вказати точнішу ціну позову. Оскільки, в позові поєднані вимоги позовного та окремого провадження, необхідно вказати мету з якою позивач хоче встановити вказані в заяві факти та надати докази про неможливість здійснення особистого майнового або немайнового оспорюваного права.

Постановляючи ухвалу від 18 травня 2015 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення її ОСОБА_3, суддя виходив з того, що недоліки позову не усунені, незважаючи на те, що ухвала судді отримана позивачем.

З таким висновком судді погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21,22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів.

Таким чином, відсутність звернення особи для врегулювання даного питання в досудовому порядку, не перешкоджає їй звернутися до суду для вирішення даного питання.

За нормами статей 55,124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а оскільки юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тому суд має розглядати позов ОСОБА_3, навіть якщо він в досудовому порядку не врегульований.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху, суд залишив поза увагою розяснення п.п.2,7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", де зазначено у яких випадках повертається позовна заява. В інших випадках, суддя вирішує питання про відкриття провадження у справі. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно вимог ст. 131 ЦПК України, сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Згідно з ст.ст. 5,10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У даному випадку судом першої інстанції така справедливість судових процедур щодо позивача була порушена.

Крім того, суд не надав ніякої оцінки уточненій позовній заяві ОСОБА_3, яка надана нею 05.05.2015 року на виконання ухвали судді від 17.04.2015 року (а.с.10-12). Як в первісному позові так і в уточненому позові позивачем зазначена мета для чого їй необхідно встановити факт проживання однією сімєю, а посилання судді на те, що необхідно більш детально викласти обставини з зазначенням доказів, які підтверджують кожну із обставин звернення до суду, носить формальний характер та не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, а є предметом розгляду справи по суті.

За вказаних обставин висновок суду про наявність підстав для повернення в порядку ст. 121 ЦПК України позовної заяви ОСОБА_3 не відповідає вимогам процесуального законодавства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, суддею порушено порядок встановлений для його вирішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: