Справа № 440/1945/14 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/783/4136/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Буського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи: ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Буська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи: ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Буська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що при укладенні договору дарування будинку помилялася не лише в мотивах угоди, а й в сприйнятті природи договору, його умов, своїх прав і обов»язків, не усвідомлювала на належному рівнів наслідки укладення такого договору, її волевиявлення не відповідало справжньому наміру відповідача. Вказує, що така помилка є істотною саме для позивачки, як сторони угоди, враховуючи її вік, стан здоров»я, обставини, за яких укладався договір. Просить рішення Буського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин та застосовано закон, який їх регулює, повно та всебічно встановлено обставини справи, що свідчить про правильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом, на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого нотаріусом 27.12.2004 року (а.с 6), ОСОБА_2 подарувала онукові ОСОБА_8 житловий будинок площею 115,5 кв.м. з господарськими спорудами в с.Красне Буського району Львівської області, який ОСОБА_8 прийняв у дар. Вимоги до форми договору, передбачені ст.719 ЦК України, дотримано.

Прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, або символів речі (ключів тощо) є прийняттям дарунка, відповідно до ч.4 ст.722 ЦК України.

Договором у п.10 передбачено, що даритель передав обдарованому примірник договору, прийняття якого є підставою виникнення прав власності у обдарованого. Таким чином суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення договору дарування та відповідність вимогам закону.

Державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 здійснено 21.03.2005 року (а.с.7).

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про набуття у власність відповідачем спірного будинковолодіння на підставі договору дарування 2005 року та прийняття ним дарунку при укладенні та нотаріальному посвідченні договору, та відсутність законних підстав для задоволення позову.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи скарги, зокрема щодо помилки у мотивах правочину. Як вбачається з пояснень позивача, після смерті онука ОСОБА_8 у 2014 році, вона передумала, вирішила розпорядитись житловим будинком у інший спосіб, не бажаючи передачі будинку його спадкоємцям.

Такі мотиви позову та доводи апеляційної скарги не грунутються на законі та не становлять підстав для визнання правочину недійсним. Крім того, на судовому засіданні апелянт наполягала на розірванні договору дарування, однак з таким позовом до суду не зверталась.

Смерть обдарованої особи через 10 років після укладення договору дарування не може становити причини для визнання цього договору недійсним.

Згідно ч.2 ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим, на підставі ч.3ст.213 ЦПК України, є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з»ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра