У х в а л а

іменем україни

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його представника - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що на підставі договору оренди майна та обладнання від 22 жовтня 2003 року вона передала ОСОБА_3 у тимчасове користування майно на загальну суму 564 279 грн 60 коп., яке він використовував при здійсненні підприємницької діяльності у приміщеннях кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» та кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2». Після закінчення строку дії договору оренди 22 жовтня 2006 року майно не повернув та не відшкодував його вартості. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2009 року ОСОБА_5, з вини якої майно вибуло із володіння ОСОБА_3, зобов'язано відшкодувати йому 564 279 грн 60 коп. компенсації вартості майна та обладнання, що було передано в оренду.

Указане майно, за яке відповідач отримав компенсацію, належало позивачці, а тому на підставі ст. ст. 536, 625, 1212, 1214 ЦК України позивач просила стягнути з ОСОБА_3 вартість майна, що їй не було повернуто і за яке відповідачем отримана грошова компенсація, вартість ЕККА «Самсунг», позначену у п. 167 інвентаризаційного опису майна від 01 квітня 2005 року у розмірі 1 200 грн., вартість плити гранітної полірованої, позначеної у п. 197 цього ж інвентаризаційного опису майна у розмірі 22 тис. грн, 3 % річних та інфляційні втрати та 5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати, а всього 750 503 грн 27 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 586 279 грн 60 коп. безпідставно отриманих грошових коштів, 51 792 грн 3 % річних та 106 873 грн інфляційних втрат.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 528 572 грн 60 коп. та судовий збір у розмірі 2 823 грн.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтями 1212, 1213 Цивільного кодексу України передбачені положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, відповідно до яких особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його представника - ОСОБА_4, відхилити, рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

І.К. Парінова