Справа № 206/1220/15-ц
Провадження № 8/206/5/15
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя: Маштак К.С.

при секретарі: Колісник В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж про захист прав споживачів та за позовом Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2015 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року їй було відмовлено в задоволені позову про захист прав споживача. Позов відповідача про відшкодування збитків був задоволений. З неї на користь відповідача було стягнуто 38470,68 грн. вартість недорахованої електроенергії, судовий збір у розмірі 384,71 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2013 року вище зазначені рішення залишені без змін. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 21.02.2012 року під час перенесення електролічильника з будинку № 8 по провулку Піонерській в місті Дніпропетровську на подвіря працівниками 5 РЕМ ДМЕМ ПАТ «ЕК Дніпрообленерго», у контролера виникла підозра в цілісності пломби № 1К № 0000719. В цей же день був складений акт Н № Д007184 про порушення. 28.02.2012 року була проведена експертиза лічильника електроенергії. В акті № 000571 зазначено, що пломби лічильника не пошкоджені, що спростовує висновок вище зазначеного акту. Висновок експертизи: сліди механічних пошкоджень на кожусі лічильного механізму. Зламане одне пластмасове кріплення лічильного механізму до цоколю лічильника. Експертизу проводили в ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» центральна служба експлуатації приладів обліку цех з ремонту приладів обліку. Позивачу, як споживачу дана організація була представлена як експерта організація, більш того документ який був виданий мав назву: акт проведення експертизи лічильника електроенергії. 16.05.2012 року засідала комісія з розгляду акту, про що складений протокол. Згідно протоколу № 403 Д007184 від 16.05.2012 року зафіксовано, що нею порушений п. 48 Правил користування електричною енергією, а саме порушена пломба № 1К, прийнято рішення обчислити обсяг та вартість необлікованої електроенергії. Була нарахована сума до сплати 47250,65 грн. Таким чином протокол комісії основувався на висновку цієї експертизи. Під час слухання цивільної справи відповідач неодноразово, як на доказ її вини в нанесенні шкоди підприємству теж посилався на висновок експертизи, як на основний доказ, доводив, що висновок прийнятий на розгляд комісії. Більш того, заступником начальника РЕМ-5 був наданий голові комісії лист про те, що висновок зроблений експертами Держстандарту. З свого боку позивач постійно стверджувала, що ніколи не втручалася в роботу електролічильника, але що вона та суд могли зробити, оскільки основний доказ це висновок експертизи, яку провадили спеціалісти. 23.12.2014 року позивач звернулася зі зверненням до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Ознайомившись з наданими документами член національної комісії надав відповідь, що вище зазначена організація, яка провадила експертизу взагалі не мала права провадити експертизу та надавати висновок. Для позивача, це є нововиявлені обставини, оскільки їй вони не були відомі на час як подання заяви до суду, так і під час розгляду цивільної справи. Для неї обставини, що організація, яка провадила експертизу не має право встановлювати факти пошкодження електролічильника є новими обставинами, які не були і не могли бути їй відомі на час розгляду справи. Позивач просила винести ухвалу, котрою скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року та призначити справу на новий розгляд.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали дану заяву та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви, надав письмові заперечення (а.с. 25-27).

Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж про захист прав споживачів. Заяву мотивувала тим, що 8.10.2001 року між нею та відповідачем укладено договір № 7501085 про користування електричною енергією та відкрито відповідний особовий рахунок . 21.02.2012 року працівниками 5-го району електричних мереж виявлено порушення правил, а саме: порушення п. 48 Правил, пошкоджена пломба NIK контроль № 0000719. Лічильник був вилучений та направлений на експертизу. Вважає, що всі дії Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго в особі «Дніпропетровських міських електричних мереж», включаючи заміну приладу обліку електроенергії, встановлення факту розкрадання електричної енергії і як наслідок нарахування збитків є неправомірними, акт про порушення також складений без дотримання встановлених Правил. Просила суд, визнати незаконним рішення комісії 5 РЕМ Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго від 22.06.2012 року за протоколом № 467 Д007184 від 22.06.2012 року щодо нарахування збитків за актом № Д007184 від 21.02.2012 р. в розмірі 38470 грн. 88 коп. (т. 1 а.с. 1-3).

03.07.2012 року Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, посилаючись на те, що при проведенні робіт по встановленню приладу обліку у відповідача, представниками енергопостачальника було виявлено пошкодження пломби Держспоживстандарту та приладу обліку. Такі дії є правопорушенням в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь вартість недорахованої електроенергії у розмірі 38470,68 грн. та судові витрати з судового збору в розмірі 384,71 грн. (т. 2 а.с. 2-3).

Ухвалою суду від 23.07.2012 року справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж про захист прав споживачів та справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків обєднано в одне провадження (т. 1 а.с. 34, т. 2 а.с. 69).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж про захист прав споживачів відмовлено. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго в особі Дніпропетровських міських електричних мереж вартість недорахованої електроенергії у розмірі 38470 грн. 68 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 384 грн. 71 коп. (т. 2 а.с. 126-127).

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в їх сукупності, допитані свідки та оглянутий в судовому засіданні сам лічильник. Рішенням суду встановлено, що 21.02.2012р. працівниками РЕМ у відповідності до п. 37 п. 38 Правил в присутності споживача ОСОБА_1 було проведено обстеження приладу обліку, електроустановок помешкання за адресою пров. Піонерський буд.8 в м. Дніпропетровську. За результатом огляду згідно п.53 було складено Акт про порушення правил користування електричною енергією для населення № Д007184 на пошкодження пломби NIK контроль № 0000719 та пошкодження пломб Держстандарту (т. 1 а.с. 10).

Акт про порушення від 21.01.2012 № Д 007184 підписаний позивачем, будь-яких зауважень, пояснень до п. 9 вказаного акта позивачем не внесено (т. 1 а.с. 11).

В мотивувальній частині рішення суд вказав, що оскільки неправомірними діями ОСОБА_1, повязаними з неправильним використанням електроенергії ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» було завдано майнову шкоду та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 року вищезазначене рішення суду залишено без змін. В своїй ухвалі апеляційний суд підтвердив встановлені в суді першої інстанції обставини та в мотивувальній частині зазначив відсутність встановлених в судовому засіданні порушень діючого законодавства та законних прав ОСОБА_1 (а.с. 167-169).

06.03.2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 року залишено без змін.

Листом від 12.02.2015 року № 507/15/59-15 членом Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСОБА_1 повідомлено, що енергопостачальник не мав підстав для застосування положень Методики для здійснення розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії на підставі акта. (а.с. 6-8).

Відповідно до вимог ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Отже, перегляд рішення за нововиявленими обставинами це факультативна стадія цивільного процесу, в якій судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

В п.п. 3, 4, 6, 7 Постанови ПВССУ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» розяснено, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не повязані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (неналежне дослідження обставин справи; неналежне сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи тощо) не можуть вважатися нововиявленими обставинами. Такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку. Нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в обєктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Обставина, яка виникла пізніше, є такою, що не могла бути врахована судом при розгляді справи, тому є підставою для нового звернення до суду.

Також, суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, мають право скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів та ін.

Зазначеними правами позивач при розгляді цивільної справи не скористався про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом попереджався, однак позивач розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Згідно ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Судом під час розгляду цивільної справи розяснювались учасникам процесу положення ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Обставини, які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Позивач зазначає як нововиявлені обставини ті обставини, які виникли після ухвалення судового рішення, однак зазначені обставини є новими, оскільки відповідь НКРЕКП на запит позивача була надана 12.02.2015 року, тобто після набранням рішення законної сили.

Крім того, суд звертає увагу, що лист члена НКРЕКП не є нормативно-правовим актом, а має лише рекомендаційний характер. Це лише оцінка певною особою обставин, що вже розглядалися в суді.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

При цьому, не можна погодитись з позицією та доводами позивача та його представника в судовому засіданні, що саме висновок експертизи був для суду основним доказом, покладеним в основу рішення, оскільки як вбачається з матеріалів цивільної справи та судових рішень суд першої, апеляційної та касаційної інстанцій, суди при прийнятті рішень досліджували всі докази надані сторонами в їх сукупності.

Отже, враховуючи встановлені під час розгляду даної заяви фактичні обставини справи, та приймаючи до уваги положення процесуального законодавства та розяснення ПВССУ, суд приходить до висновку, що зазначені в заяві обставини не є нововиявленими, а є лише наслідком вільного трактування листа від 12.02.2015 року та переоцінки наявних по даній цивільній справі доказів та перекручуванням встановлених в суді фактичних обставин справи.

Також, відповідно до п. 17 вищевказаної постанови ПВССУ № 4, розяснено, що відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення.

Таким чином, вимога заявника щодо призначення справи до нового розгляду взагалі не ґрунтується на вимогах ЦПК України.

Отже, задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушить принцип правової визначеності та право на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, а також приймаючи до уваги положення діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 293, 361-365 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя К.С. Маштак