У Х В А Л А

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Ірпеня в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року прокурор м. Ірпеня в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_3, у якому зазначав, що на підставі рішення Ірпінської міської ради Київської області від 22 квітня 2008 року № 1619-45-V ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці знаходяться зелені насадження - 30 дерев, із яких 23 сосни віком 60 років, діаметром 16-28 см у задовільному стані та 7 сосен віком 60 років діаметром 16-28 см у незадовільному стані. Відповідно до розрахунку відновної вартості зелених насаджень за даною адресою відновна вартість цих насаджень становить 68 076 грн 03 коп., проте відповідач без сплати зазначеної суми отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача 68 076 грн 03 коп. заборгованості зі сплати відновної вартості зелених насаджень.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що прокурор у суді не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, оскільки зелені насадження у кількості 30 сосен, які знаходяться на земельній ділянці відповідача, досягли вікової межі, а тому відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» сплата відновної вартості таких зелених насаджень не проводиться.

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, а будь-яких поважних причин його пропуску позивачем не наведено.

Судами встановлено, що 27 травня 2008 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 222613 на підставі рішення 45 сесії 5-го скликання Ірпінської міської ради від 22 квітня 2008 року № 1619-45-У, згідно з яким він є власником земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Із довідки відділу земельних ресурсів у м. Ірпені Київської області від 26 лютого 2008 року № 1206 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1 га по АДРЕСА_1 обліковується як землі державної власності.

Згідно з актом обстеження зелених насаджень від 29 лютого 2008 року № 1098 на відведеній ОСОБА_3 земельній ділянці знаходяться 30 дерев, із них: 23 сосни діаметром 16-28 см віком 60 років у задовільному стані та 7 сосен діаметром 16-28 см віком 60 років у незадовільному стані.

Обґрунтовуючи підстави позову, прокурор посилався на те, що відповідач, отримавши державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, не сплатив відновну вартість зелених насаджень, вартість яких становить 68 076 грн 03 коп.

Відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» (далі - постанова КМУ № 1045) відновна вартість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, що відведена в установленому порядку фізичній або юридичній особі (крім відновної вартості зелених насаджень, посаджених (створених) цією особою), сплачується під час передачі такої ділянки у власність відповідної особи.

Відповідно до п. 6 постанови КМУ № 1045 сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі досягнення деревом вікової межі.

Згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за № 880/12754 «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» вікова межа сосни становить 60 років.

З огляду на зазначене, відмовляючи в задоволенні позову, відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди обґрунтовано виходили із того, що оскільки зелені насадження у кількості 30 сосен, які знаходяться на земельній ділянці відповідача, досягли вікової межі, то відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» сплата відновної вартості таких зелених насаджень не проводиться.

У той же час посилання судів як на підставу відмови в позові на пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим, оскільки відмова у позові з таких підстав можлива лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим, а у разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальні частини судових рішень, виключивши посилання на те, що в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності, оскільки судові рішення містять правильні висновки про відмову у задоволенні позову за необгрунтованістю.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальних частин судових рішень посилання судів на те, що в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко