У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про тлумачення правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що ОСОБА_5 15 липня 2011 року взяв у нього в борг 17 800 євро.

Розписку про це ОСОБА_5 написав йому 03 грудня 2013 року і запевнив, що гроші поверне спочатку через місяць, потім через рік, але не пізніше 10 грудня 2013 року, однак своїх обіцянок не виконав.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 301 537,65 грн.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про тлумачення правочину, посилаючись на те, що він позичив гроші у ОСОБА_4 з їх поверненням при настанні умови, що гроші будуть повернуті, коли з ним розрахуються ті люди, які позичили гроші у нього.

ОСОБА_4 же в позові на власний розсуд витлумачив строк повернення грошей 10 грудня 2013 року.

Просить винести рішення про тлумачення правочину, що був укладений між ним і ОСОБА_4, вказавши у рішенні про те, що в його розписці міститься відкладальна обставина, що гроші ним будуть повернуті після того, як з ним розрахуються ті люди, які позичили гроші у нього, а також зазначити у рішенні суду факт відсутності конкретної дати повернення боргу.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 301 537,17 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що з ОСОБА_5 має бути стягнуто заборгованість за договором позики, який викладений у формі розписки, оскільки ОСОБА_5, у визначений в розписці строк, своїх зобов'язань не виконав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки дата повернення коштів відповідачем визначена у розписці.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова