Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 331/465/15-ц Головуючий у 1 інстанції Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/3553/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

ОСОБА_2,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест-Корт» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Бест-Корт» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В позові зазначав, що 15 липня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є адміністративно - побутовий корпус літ.Я-2, загальною площею 234, 2 кв.м., розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Глісерна, будинок № 1«а», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 1569.

Згідно п. 1.1 Договору купівлі-продажу, зазначене майно належить на праві приватної власності ОСОБА_6 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Юридичній корпорації «Принцип» № ПВ-4-29-102/03/07 від 10 липня 2007 року.

10.05.2007р. між ОСОБА_8 та ТОВ «Бест-Корт» укладено договір № 10/05, згідно умов якого ОСОБА_8 виступила поручителем товариства перед банківською установою АБ «ТАС-Бізнесбанк» щодо погашення товариством боргового зобов'язання в розмірі 157000 доларів США. При цьому товариство повинно було у 5 денний термін повернути цей борг у випадку його погашення ОСОБА_8

11.05.2007р. між ТОВ «Бест-Корт» і ОСОБА_8 укладено договір № 11/05 про забезпечення зобов'язань виконання товариством умов договору № 10/05, згідно якого у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань товариства щодо погашення боргу перед ОСОБА_8, до останньої переходить право власності на рухоме та нерухоме майно (адміністративно-побутовий корпус, паркан, фонтан, критий корт, підпірні стінки, замощення).

На підставі зазначених договорів рішенням Третейського сулу від 04.06.2007р. визнано за ОСОБА_8 право власності на рухомі та нерухомі об'єкти, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. № 1«а». Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя віл 07.06.2007р. видано виконавчий документ за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа» від 04.06.2007р.

11 червня 2007 року ОП «ЗМБТІ» на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа» від 04.06.2007р. було зареєстровано за ОСОБА_8 право власності на адміністративно - побутовий корпус літ. Я-2, загальною площею 234, 2 кв.м., розташований за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Глісерна, будинок № 1 «а».

Проте, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19.06.2008р. ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2007р. про видачу виконавчого документа за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа» від 04.06.2007р. скасована та провадження у справі за заявою ОСОБА_8 про видачу виконавчого документу закрито.

Ухвалою Верховного суду України від 26.03.2009р. касаційна скарга ОСОБА_8 відхилена, а ухвала апеляційного суду Запорізької області від 19.06.2008р. залишена без змін.

Надалі, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2010р. по справі № 2-195/2010р., визнано договір дарування нерухомого майна, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений 14.06.2007р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 1381 недійсним; застосовано реституцію, повернувши сторони договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10, у первісний стан: повернуто ТОВ «Бест-Корт» адміністративно - побутовий корпус літ.Я-2 (паркани № 5, 6, 7, фонтан № 8, критий корт № 9, підпірну стіну № 10, замощення І, II), розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Глісерна, будинок № 1 «а».

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 січня 2011 року апеляційні скарги ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_11 та ОСОБА_9 задоволені частково, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2010р. у цій справі змінено, скасовано в частині застосування реституції шляхом передачі нерухомого майна, а саме: адміністративно - побутового корпусу літ.Я-2, загальною площею 234,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. № 1 «а», ТОВ «Бест-Корч».

Враховуючи, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа» від 04.06.2007р. скасовано ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13.11.2009р., яке є правовстановлюючим документом для укладення спірного договору купівлі-продажу, вважає, що не може слугувати підставою для переходу права власності.

Вважає, що зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено без достатніх правових підстав, а нерухоме майно, виходячи із зазначених обставин, підлягає поверненню законному власнику, а саме ТОВ «Бест-Корт».

На підставі викладеного, просив суд витребувати у ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме: адміністративно - побутовий корпус літ.Я-2, загальною площею 234, 2 кв.м., розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. № 1 «а», та передати його ТОВ «Бест-Корт»; судові втрати покласти на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просить витребувати з чужого незаконного володіння, а саме у відповідача ОСОБА_4 нерухоме майно: адміністративно-побутовий корпус літ. Я-2, загальною площею 234, 2 кв.м., розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Глісерна, 1-а та передати його ТОВ «Бест-Корт», посилаючись на те, що зазначене майно незаконно переходило у власність до інших осіб, що підтверджується судовими рішеннями і він, як головний бухгалтер та єдина посадова особа на теперішній час у ТОВ «Бест-Корт» вправі звернутися до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на відсутність у позивача права на звернення до суду в інтересах ТОВ «Бест-Корт», а також відсутність доказів, які б підтверджували право власності ТОВ «Бест-Корт» на спірне майно.

З зазначеними висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Так, Цивільним кодексом України в главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

При цьому за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача .

Згідно з вимогами ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 330, ст. 388).

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Віндикаційний позов має ґрунтуватися не лише на нормах матеріального права та повинен містити предмет і підставу. Предметом віндикаційного позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (без титульний статус його володіння).

Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом.

Так, позивач має підтвердити своє право власності на витребувану річ або інше титульне право на річ, посилаючись на ті чи інші докази, що підтверджують право позивача на спірне майно. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Позивач не надав суду жодних доказів та документально не підтвердив належність ТОВ «Бест-Корт» спірного майна, яке він просить витребувати з чужого незаконного володіння та яким на його думку неправомірно (без відповідної правової підстави) заволодів відповідач, а також своє право звернення до суду, у зв»язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: