АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 675/2544/14-ц
Провадження № 22-ц/792/349/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Фанди В.П.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю ОСОБА_1 та її представника - адвоката Баляндара В.А.,

представника реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції -

Гуцула С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції, Шмигельської Віри Петрівни, державного нотаріуса Ефендієвої Алли Павлівни, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - комунальне підприємство „Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації", про визнання дій реєстраційної служби неправомірними, скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити нотаріальні дії, стягнення моральної шкоди, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року, -

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції (далі - реєстраційна служба), Шмигельської В.П., державного нотаріуса Ефендієвої А.П., ОСОБА_6 про визнання неправомірними дії реєстраційної служби Ізяславського РУЮ щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6; скасування рішення про державну реєстрацію прав на будинковолодіння від 17 лютого 2014 року за ОСОБА_6; зобов'язання державного нотаріуса Ефендієву А.П. вчинити нотаріальні дії та видати свідоцтво про право на спадщину згідно заведеної спадкової справи; стягнення з Ефендієвої А.П. та Шмигельської В.П. солідарно судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з оплати правової допомоги в розмірі 7 000 грн., а також моральної шкоди в розмірі по 7000 грн. з кожної.

На обґрунтування позову зазначила, що реєстрація права власності на спірне будинковолодіння за ОСОБА_6 17 лютого 2014 року була проведена з порушенням вимог закону, оскільки договір довічного утримання від 13 жовтня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Шмигельською В.П., на підставі якого відбулася реєстрація не відповідає вимогам закону з тих підстав, що реєстрація права на майно на ім'я ОСОБА_6 не була проведена в БТІ, як того вимагало діюче на той час законодавство.

За таких обставин в ОСОБА_6 не виникло право власності на спірне будинковолодіння, тому відмова державного нотаріуса Ефендієвої А.П. у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, ОСОБА_7, яка на дату смерті була єдиним власником спірного майна, є незаконною.

Такими неправомірними діями нотаріусів Шмигельської В.П. та Ефендієвої А.П. їй було заподіяно моральної шкоди, яка пов'язана з необхідністю докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права.

Рішенням Ізяславського районного суду від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначила, що суд не прийняв до уваги її доводи щодо незаконності реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_6, тому його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник реєстраційної служби в суді заперечив проти апеляційної скарги та підтримав рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2006 року між ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П.

За даними договором ОСОБА_6 отримав у власність житловий дерев'яний будинок загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 54,7 кв.м., дерев'яний сарай, штахетну загорожу з хвірткою, які знаходяться по АДРЕСА_1. Вказане будинковолодіння належало ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріальною конторою 10.04.1992 року.

Право власності на вищевказане будинковолодіння було зареєстровано за ОСОБА_6 у реєстраційній службі Ізяславського районного управління юстиції 13 лютого 2014 року шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1, яка є дочкою ОСОБА_7, спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви.

Із заявою про прийняття спадщини звернувся також син спадкодавця, ОСОБА_8

Листом від 6 грудня 2013 року державним нотаріусом Ефендієвою А.П. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно, оскільки на підставі договору довічного утримання його власником є ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову суд прийшов до обґрунтованого та законного висновку про те, що договір довічного утримання був укладений відповідно до умов діючого на той час законодавства, реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_6 в 2014 році була проведена у відповідності з діючими нормами, тому він є законним власником спірного будинковолодіння з 2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтями 744, 745 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України правло власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п. 1, 2 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року, № 671, який був чинний на дату укладення договору довічного утримання 13.10.2006 року, державна реєстрація правочинів проводиться відповідно до вимог ЦК України шляхом внесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів. Реєстратори - державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, проводять державну реєстрацію правочинів, змін, внесених до них, відомостей про припинення їх дії, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

Пунктами 5, 6, 9 вказаного Порядку встановлено, що державній реєстрації підлягає, зокрема, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири).

Державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Датою державної реєстрації правочину вважається дата та час внесення відповідного запису до Реєстру.

Оскільки договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 13 жовтня 2006 року був посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського нотаріального округу Хмельницької області Шмигельською В.П. з відміткою про його державну реєстрацію в реєстрі за № 5082, тому право власності на спірне будинковолодіння виникло у ОСОБА_6 з 13 жовтня 2006 року, тобто з моменту державної реєстрації правочину - договору довічного утримання.

При цьому, на спростування доводів апелянта слід зазначити, що державну реєстрацію правочину не можна ототожнювати з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно або самого нерухомого майна чи інших об'єктів цивільного права з метою їх обліку, недотримання якої може впливати на чинність правочину щодо придбання таких об'єктів і призводити до інших правових наслідків.

Та обставина, що ОСОБА_6 здійснив реєстрацію свого права на спірне майно 13 лютого 2014 року, не впливає на її правомірність, оскільки за вищевстановлених обставин, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 3 р. ІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України", конкретні дії реєстраційної служби слід визнати такими, що в повній мірі відповідають вимогам закону.

За таких обставин відмова державного нотаріуса Ефендієвої А.П. у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 є правомірною, оскільки на дату відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 це майно не належало спадкодавцю ОСОБА_7 на праві власності.

Враховуючи вимоги ст.ст. 23, 1167 ЦК України, у суду не було також підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки жодних порушень закону, прав та інтересів позивача нотаріусами Шмигельською В.П. та Ефендієвою А.П. при вчиненні ними нотаріальних дій щодо спірного майна встановлено не було.

Слід також відзначити, що правомірність дій реєстраційної служби, нотаріусів Шмигельської В.П. та Ефендієвої А.П. щодо спірного будинковолодіння за аналогічних обставин була також підтверджена рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, відповідно до якого ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору довічного утримання від 13.10.2006 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Обставини, які встановлені вказаним рішенням суду, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є підставою для звільнення від доказування в даній справі.

Оскільки в задоволенні позову судом було відмовлено правомірно, тому з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 в даній справі відшкодуванню не підлягають.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_____________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Демчук П.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 59