Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/470/15-ц
Провадження № 2/321/204/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Мосієнко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 5,2792 га у межах згідно з планом, розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, інших спадкоємців першої черги, що прийняли б спадщину, немає. Рішення суду позивачу був наданий додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька, протягом якого вона звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак вона не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю був втрачений, а отримання дублікату державного акту померлого власника його спадкоємцем неможливе. Таким чином, позивач, як законний спадкоємець, має всі законні права на належне їй спадкове майно, однак не може оформити своє право власності на належне їй майно і вільно ним користуватися. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 5,2792 га у межах згідно з планом, розташовану на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача - Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача, її представника і представника відповідача про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 24 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації народжень 26 вересня 1975 року зроблено відповідний актовий запис № 56.

Згідно запису акта про укладення шлюбу, складеного Верхньомайданською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області, 19 листопада 1994 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали шлюб, прізвище чоловіка - ОСОБА_6 та дружини - ОСОБА_6, про що 19 листопада 1994 року складено відповідний актовий запис № 13.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 01 березня 2010 року Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що в книзі реєстрації смертей 01 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 05.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно - земельна ділянка, площею 5,2792 га у межах згідно з планом, розташована на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 927286 від 25 вересня 2008 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач та відповідач. Інших спадкоємців першої черги, що прийняли б спадщину, немає.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрита спадкова справа.

Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 до Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за участю третіх осіб - Михайлівської державної нотаріальної контори Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_8, задоволено, а також зустрічний позов ОСОБА_1 до Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за участю третьої особи - Михайлівської державної нотаріальної контори Михайлівського району Запорізької області, задоволено. Надано ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Надано ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Зазначене рішення суду набрало законної сили 14 жовтня 2012 року.

Згідно заяви від 09 листопада 2012 року, посвідченої державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Войташек І.І., у визначений рішенням суду строк відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3.

Згідно заяви від 10 грудня 2012 року, посвідченої державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Войташек І.І., у визначений рішенням суду строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3.

Однак, оформити своє право на спадщину позивач не може, оскільки правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю був втрачений.

Згідно постанови державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Запорізької області Дмитрієвої Н.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2013 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 5,2792 га у межах згідно з планом, розташовану на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, так як спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку і таких документів не може бути надано.

Разом із цим, як було встановлено в ході судового розгляду, відповідач ОСОБА_2 також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, їй так само, як і позивачу, рішенням суду було надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька і протягом визначеного рішенням суду строку вона звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, жодних заяв як про відмову від прийняття спадщини, так і про відмову на користь іншого спадкоємця від неї не надходило, тому вбачається, що, відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, а також той факт, що угоди між спадкоємцями щодо зміни розміру часток у спадщині когось із них досягнуто не було, суд приходить до висновку, що і позивач, і відповідач ОСОБА_2 мають рівні права на отримання у власність спадкового майна у виді земельної ділянки, площею 0,37 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Бурчак Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, а тому згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України їх частки у спадковому майні є рівними і частка кожної з них складає по 1/2 частині земельної ділянки.

Разом із цим, заявлені позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на все спадкове майно - земельну ділянку, площею 0,37 га у межах згідно з планом, розташовану на території с. Бурчак Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення особистого підсобного господарства, задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості визнання права власності на все спадкове майно за одним із спадкоємців за обставин, коли є інший спадкоємець тієї ж черги, який згідно з вимогами закону прийняв спадщину, заяв про відмову від її прийняття та про відмову від спадщини на користь другого спадкоємця не подавав, а угоди між спадкоємцями щодо зміни розміру часток у спадщині когось із них не досягнуто.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не може вільно користуватися належним їй спадковим майном у виді 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,37 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Бурчак Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, оскільки вона, як законний спадкоємець, має всі законні права на зазначену частину спадкового майна, але не може оформити своє право власності на нього, оскільки оригінал правовстановлюючого документу про право власності на землю втрачений.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно - 1/2 частину земельної ділянки, площею 5,2792 га у межах згідно з планом, розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 178, 328, 392, 1217, 1220, 1222, 1261, 1267, 1268, 1299 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 61, 107, 197, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - 1/2 частину земельної ділянки, площею 5,2792 га у межах згідно з планом, розташовану на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

26.05.2015