РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Київський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України, Управління у справах дітей Київського району м.Харкова про поновлення порушеного права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Київський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України, Управління у справах дітей Київського району м.Харкова про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача та просив суд усунути перешкоди в здійсненні його права власності на квартиру №11, яка розташована за адресою: м.Харків вул.Чернишевська,88 шляхом визнання такою, що втратила право користування квартирою №11 по вул.Чернишевського, 88 в м.Харкові ОСОБА_2 шляхом зняття з реєстрації за адресою: м.Харків АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що він є власником квартири №11, яка розташована по вул.Чернишевській, 88 у м.Харкові. З жовтня 2009р. у квартирі проживали його син ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_2 та їх неповнолітньою донькою ОСОБА_4. 28.02.2013р. шлюб між сином та невісткою було розірвано. В червні 2013р. ОСОБА_2 зібрала свої речі та разом з донькою виїхала з квартири і деякий час мешкала у м. Києві. З червня 2013р. ОСОБА_2 здавала квартиру стороннім людям без погодження з ним як з власником житла. Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, незважаючи на те, що з червні 2013р. не проживає за указаною адресою а мешкає у АДРЕСА_2. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу не створювалося, із заявами про неможливість проживання у квартирі відповідач нікуди не звертався. У звязку з реєстрацією відповідача у вказаній квартирі він не має можливості продати квартиру.

У лютому 2015 року процесі розгляду справи ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа - Київський районний відділ головного управління Державної міграційної служби України, у якому просила зобов'язати відповідача ОСОБА_1. усунути перешкоди в користуванні нею квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, шляхом вселення її та її доньки - ОСОБА_4 до даної квартири та передачі їй ОСОБА_2 ключів від квартири. Зустрічні позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що з 28.04.2011 по 28.02.2013 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Після розлучення за рішенням Кіївського районного суду м. Харкова від 28.02.2013 їхня малолітня донька ОСОБА_4 09.02.2009р.народження, залишилась проживати з нею. За часів їх спільного проживання однією сімєю і після розірвання шлюбу вони з донькою проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. За цією ж адресою зареєстроване місце їх постійного проживання. Іншого житла вони не мають. Власником квартири є ОСОБА_1, батько її колишнього чоловіка. За цією адресою зареєстрована лише вона та її малолітня дочка. Її колишній чоловік, ОСОБА_3, має інше місце проживання. В серпні 2014р. між нею та ОСОБА_3 виникла сварка, під час якої він застосовував до неї фізичне та психологічне насильство та примусив її з донькою піти зі спірної квартири. Через деякий час, коли вона з донькою хотіла повернутись до місця їхнього проживання, це виявилось неможливим, оскільки замки на вхідних дверях квартири було змінено. 20.01.2015 вона намагалась зайти до спірної квартири, але її колишній чоловік ОСОБА_3 фізично перешкоджав їй і не дозволив, навіть, взяти власні речі, які були необхідні їй з донькою. На цей час вона та її малолітня донька не мають постійного місця проживання та вимушені переходити від одних знайомих до інших. Вважає , що її право та її малолітньої доньки на житло порушене. Відповідач ОСОБА_5 та його син ОСОБА_3 не дозволяють користуватися квартирою, де на законних підставах зареєстроване місце постійного проживання

її та малолітньої доньки -ОСОБА_4.

Під час судового розгляду справи судом в якості третьої особи було залучено службу у справах дітей Київського району Управляння у справах дітей Харківської міськради.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1М позов його довірителя підтримав, проти зустрічного позову заперечував.

Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 до неї заперечувала., Свої позивні вимоги -підтримала.

Третя особа представник Київського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив проводити судовий розгляд справи в його відсутність.

Третя особа представник служби у справах дітей Київського району м.Харкова у судовому засіданні вважав що порушення прав неповнолітньої дитини з боку позивача ОСОБА_1 не допущено, зустрічний позов є безпідставним і в його задоволенні просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2008р., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 (а.с.6).

З жовтня 2009 року в спірній квартирі проживали син власника, ОСОБА_7 з дружиною ОСОБА_2 та їх донькою ОСОБА_4

Дані обставини сторонами не заперечуються.

За даними довідки КП «Жилкомсервіс» від 10.11.2014р., ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3 з березня 2011 року як члени сімї власника; (а.с.11).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 28.02.2013 року шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. На час розгляду справи встановлено, що сторони проживають окремо.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, сусіди сторін за місцем їх проживання ІНФОРМАЦІЯ_4., в судовому засіданні пояснили, що їм відомо про те, що у 2013 році сторони розірвали шлюб і осінню того ж року ОСОБА_2 виїхала до м. Києва де вона працювала. Квартиру АДРЕСА_4 знімали квартиранти . Після повернення до Харкова в літку 2014 року ОСОБА_2 забрала свої речі , квартиру було здано нею квартирантам. ОСОБА_3 ніяких перешкод для її проживання в квартирі не чинив , бо в квартирі на той час не проживав. Після виїзду до Києва осінню 2013 року ОСОБА_2 до спірної квартири не поверталася.

Відповідно до змісту ст..156 ЖК України члени сімї власника після припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири)зберігають право на користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що син відповідача- Стародубцев А.А. в наслідок застосування фізичного та психологічного насильства вимусив її в червні 2013 року піти з квартири. В подальшому змінив замки в помешканні , ключі їй не надав, а в січні 2015 року не впустив її до квартири , коли вона намагалася вселитися до неї .

Згідно довідки Київського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській обл. від 10.11.2014р. ОСОБА_2 до Київського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській обл.. із заявами про неможливість проживання або усунення перешкод у користуванні квартирою 11 по вул.Чернишевській, 88 у м.Харкові за період з 01.01.2014р. до листопада 2014 року не зверталася. (а.с.12).

Сама позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не заперечує той факт, що з приводу вимушеного характеру залишення нею спірної житлової площі в 2013-2014 р.р. вона нікуди не зверталася.

Звернення ОСОБА_2 до начальника райвідділу міліції і прокурора району з приводу усунення перешкод у користуванні квартирою зареєстровано в січні 2015 року, тобто в період коли спір щодо усунення перешкод власнику житла знаходився на розгляді в суді.

Свідок ОСОБА_10, яку було заявлено позивачем ОСОБА_2 , підтвердила в судовому засіданні , що свої речі ОСОБА_2 з квартири забирала добровільно, ОСОБА_3 допомагав їй знести їх до підїзду.

Свідок ОСОБА_11 так само дала пояснення про те, що не може свідчити з особистих спостережень з приводу того, що ОСОБА_3 створював перешкоди ОСОБА_2 в тому щоб вона не могла потрапити до квартири.

Будь яких обєктивних даних та доказів з приводу того, що ОСОБА_1 . та його син міняли замки у квартирі , або у якийсь інший спосіб перешкоджали її проживанню у квартирі, позивачем за зустрічним позовом не надано. Відповідачем ОСОБА_1 відповідні обставини заперечуються.

Суд доходить висновку про те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно того, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру в осінь 2013 року і понад рік був відсутній в місці свого проживання та реєстрації.

Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 . У зустрічному позові ОСОБА_2 відмовляє за недоведеністю вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, ст.ст.317, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні права власності ОСОБА_1 на квартиру №11, яка розташована за адресою: м.Харків вул.Чернишевська,88, шляхом визнання такою, що втратила право користування квартирою №11 по вул.Чернишевського, 88 в м.Харкові Стародубцеву ОСОБА_12, шляхом зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ