Справа № 666/383/15-ц
Рішення

Іменем України

31.03.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Ратушної В.О.,

при секретарі Марецькій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням, третя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області про визнання права бути зареєстрованими у приватному будинку ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом в якому посилається на ту обставини, що він знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 В даному шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина та діти проживали та прописані в належній йому частині будинку за адресою : АДРЕСА_2.

Подружнє життя не склалося і в листопаді 2009 року за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона шлюб між ними був розірваний. Ще до розірвання шлюбу відповідач з власної ініціативи забрала усі свої та дитячі речі, виїхала з дітьми проживати до своєї матері за адресою : АДРЕСА_1, де мешкає і по теперішній час.

З вказаного часу ОСОБА_2 не проживає в належному йому будинку, не несе витрати по його утриманню, що завдає йому необґрунтовані додаткові фінансові витрати та спричиняє йому матеріальні збитки, а також порушує його права власника.

Оскільки відповідач не являється членом його сім'ї, біля шести років не проживає на спірній житловій площі просить визнати її такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_2 та зобов'язати відділ громадянства іміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського ВМ ХМУ УМВС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом в якому посилається на ті обставини, що дійсно вона та неповнолітні діти проживають за адресою : АДРЕСА_1, в будинку її матері. Прописані в частині будинку належного позивачу ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2.

У зв'язку з тим, що позивач являється інвалідом першої групи і не спроможний утримувати і виховувати дітей, вона вимушена була з дітьми переїхати проживати до своєї матері, де крім них проживає і її сестра - ОСОБА_5 Однак в будь який час їх проживання у матері може бути припиненим і вони опиняться у скрутній життєвій та соціальній ситуації.

За таких обставин просить визнати право користування 54/100 ч. житлового будинку АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 за ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та право бути зареєстрованими за даною адресою. Встановити особистий сервітут для ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 для користування, у разі виявлення потреби, житловими приміщеннями 54/100 ч. вказаного будинку без визначення строку. Зобов'язати ОСОБА_1 надати за вимогою ОСОБА_2 для користування житлові та побутові приміщення у межах 54/100 ч. житлового будинку АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, просили вимоги задовольнити. Зустрічний позов не визнали, вказавши на ті обставини, що вимоги відповідача є необґрунтованими, ніяких правових підстав для визнання за нею права користування, проживання та прописки в належному йому будинку не має. Щодо неповнолітніх дітей то він не ставить питання про позбавлення їх реєстрації та права користування належною йому житловою площею. Просить в позові ОСОБА_2 відмовити.

Представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала просила в позові відмовити за необґрунтованістю, зустрічний позов підтримала просила його задовольнити, зазначивши, що приміщення в якому вона на даний час проживає належить її матері і в подальшому не має гарантій, що вона залишиться там жити з дітьми постійно, тому за таких умов їй потрібне житло де могли б проживати її діти та вона.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 27.10.2009 року шлюб між сторонами розірваний.

До припинення подружнього життя сім'я проживала в АДРЕСА_2, яке на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.08.2001р. належить позивачу ОСОБА_1

Відповідно даних домової книги відповідач ОСОБА_2 прописана за вищевказаною адресою.

Після розірвання шлюбу відповідач разом з дітьми виїхала на інше місце проживання, де мешкає до теперішнього часу за адресою : АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою №119 квартального комітету №2від 29.04.2009р., де зазначено, що ОСОБА_2 проживає разом з дітьми та матір'ю за вказаною адресою та не спростовується представником відповідача.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач виселилась зі спірного приміщення з власної ініціативи та біля шести років не проживає в будинку позивача без поважних причин.

Відповідно до ст.. Стаття 72 ЖК дозволяє визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаній квартирі такою, що втратила право на користування нею.

Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, за таких обставин та на підставі вищезазначених норм закону, суд вважає, що реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним йому майном, тому є всі підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_2.

В частині позовних вимог відповідача в знятті з реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, про втрату права користування житловою площею, яке набрало законної сили .

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 то в даному випадку суд вважає вимоги не обґрунтованими, оскільки позивач не ставить питання, щодо позбавлення неповнолітніх дітей права користування житловою площею в належному йому будинку та позбавлення їх права на реєстрацію в ньому.

Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір,ю в іншому помешканні протягом шести років. Питання про вселення в приміщення позивача разом з дітьми відповідач не ставить.

Вимоги про встановлення особистого сервітуту для неї та неповнолітніх дітей для користування спірним житлом у разі потреби, без визначення строку та зобов'язання на вимогу відповідача надати їй вказане приміщення у користування не передбачено діючим законодавством.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. 72 , 150 ЖК України, ст.391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області про визнання права бути зареєстрованими у приватному будинку - відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн., по первісному позову та 243,60 грн за зустрічним позовом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею до апеляційного суду.

Суддя В.О. Ратушна