У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Пак», фермерського господарства «Алекс», фермерського господарства «Шин» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником 40 бджолосімей, які розміщувались на його земельній ділянці в с. Протопопівка Олександрійського району Кіровоградської області. У травні 2012 року відповідачі на порушення вимог ст. 37 Закону України «Про бджільництво» провели обробку посівів сільськогосподарських культур ядохімікатами, внаслідок чого сталась масова загибель бджіл. Позивач вважав, що внаслідок незаконних дій відповідачів йому завдано матеріальної та моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути із відповідачів на його користь 113 600 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 статті 11 ЦПК України).

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди правильно виходили із того, що позивачем не доведено факт заподіяння відповідачами матеріальної шкоди.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук