йСправа № 304/601/15-ц
Провадження № 4-с/304/6/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши скаргу Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області про скасування постанов про накладення штрафу та про стягнення з боржника виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 07 травня 2015 року до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі Управління) надійшла постанова державного виконавця про накладення штрафу від 05 травня 2015 року, згідно якої на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження № 27576372 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2а-198, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області про зобовязання Управління провести ОСОБА_1 з 21 лютого 2008 року перерахунок та виплату різниці у компенсації при встановленні інвалідності вищої групи в розмірі 15 мінімальних заробітних плат на день виплати та щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи за 2010 рік та 2011 рік в сукупному розмірі 10 мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням фактично виплачених сум, а також надано строк для її виконання до 12 травня 2015 року. Наступного дня, 08 травня 2015 року, до Управління надійшла постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 06 травня 2015 року, яка мотивована тим, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2011 року Управлінню надано строк для добровільного виконання виконавчого листа до 21 липня 2011 року, однак такий не виконано. Вважає вказані постанови неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки на даний час постанова Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2011 року не набрала законної сили, так як оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Також, державним виконавцем перевищено строк здійснення виконавчого провадження, передбачений ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», який триває шість місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім цього, виконати постанову суду від 22 червня 2011 року неможливо, оскільки видатки на виконання судових рішень за програмою соціального захисту Міністерством соціальної політики не передбачені, а їх виконання повинно здійснюватись у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Проведення виплат по судовим рішенням не передбачено і кошторисні асигнування на дані цілі відсутні. Також, у постанові про стягнення виконавчого збору від 06 травня 2015 року державним виконавцем постановлено стягнути з Управління виконавчий збір у розмірі 1 360 грн. (80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян), тоді як ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір судового збору, який стягується з боржників-юридичних осіб становить 120 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. У звязку з вищенаведеним просить скаргу задовольнити.

Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів скарги, така подана на рішення державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Як розяснено в п. 2 постанови № 3 Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13 грудня 2010 року (далі Постанова) відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Пунктом 9 вказаної Постанови передбачено, що визначаючи предметну та територіальну підсудність справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, судам необхідно враховувати, що за приписами пункту 5 частини першої статті 18, частини шостої статті 181 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, незалежно від статусу позивача у виконавчому провадженні.

При цьому місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу в ході виконання ними ухвалених цими судами рішень (пункт 5 частини першої статті 18 КАС України).

Враховуючи те, що вимоги скаржника стосуються оскарження рішень державної виконавчої служби під час виконання нею судового рішення, ухваленого в порядку адміністративного судочинства, тому дана скарга не може розглядатись у порядку цивільного судочинства. Такий спір між сторонами підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Як розяснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 122, 209-210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області про скасування постанов про накладення штрафу та про стягнення з боржника виконавчого збору у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2