Справа № 303/5868/13
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куцина М.М.,

суддів: Павліченка С.В., Собослоя Г. Г.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

23 серпня 2013 року ОСОБА_1м. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 21 серпня 2013 року приблизно біля 17 год. 30 хв. він перевіряв повітряну систему належного йому автобуса марки МЕРСЕДЕС 608-Д, державний номер АН 1782 2 АО, коли до нього підбіг ОСОБА_2 - молодший та почав з погрозами наносити йому удари по всьому тілу спочатку руками, а потім куском труби. Через деякий час підбіг батько нападника ОСОБА_2, який також почав бити позивача. Оскільки ОСОБА_1 сховався від нападників в автомобіль, відповідачі продовжували наносити удари вже по автобусу.

Внаслідок протиправних дій відповідачів позивачу ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження (пошкоджено нирку та поперековий відділ хребта), пошкоджено його автомобіль (панель управління, магнітофон, колонки, бокові дверні вікна, зовнішні ліхтарі, кузов, дверцята і т.п.) та вилучено із кишені штанів 3000 грн., чим самим нанесено матеріальну та моральну шкоду.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути на його користь з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 7810 грн. та моральну шкоду у розмірі 30 000 грн..

Рішенням Мукачівського районного суду від 15 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права і процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції зроблений хибний висновок про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт нанесення йому матеріальної та моральної шкоди. Вважає, що дане твердження не відповідає обставинам справи, оскільки ним було знято побої, тобто доведено факт побиття, а пошкодження автомобіля доведено наданими ним фотографіями, що є підставою для стягнення матеріальної шкоди. Стосовно моральної шкоди зазначає, що така полягає в тому, що внаслідок незаконних дій відповідачів він постраждав морально, тепер хворіє, приймає ліки, у нього порушився сон, нормальний ритм життя, тобто він продовжує морально страждати, а даний факт лишився поза уваги суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності незявившихся осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судами першої й апеляційної інстанцій, що 21 серпня 2013 року відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було нанесено легкі тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_1, які не потягли за собою короткочасного розладу здоровя і стійкої втрати працездатності, що підтверджується висновком судово-медичного експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 755/2013 від 16 вересня 2013 року та постановою слідчого СВ Мукачівського міського відділу УМВС України в Закарпатській області ст.лейтенанта ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Разом з тим, ні в судових засіданнях, ні в матеріалах справи не знайшов свого підтвердження факт спричинення ОСОБА_1 матеріальної шкоди, яка на його думку виражалася у пошкодженні з вини відповідачів належного йому автомобіля і яку він оцінив в загальній сумі 7 810,00 грн. саме з вини відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 внаслідок їх протиправної поведінки.

Крім того, сума шкоди визначена позивачем нічим не підтверджена, оскільки ОСОБА_1 не надано суду жодного висновку спеціаліста з-приводу пошкоджень його автомобіля, часу їх утворення та розміру необхідних затрат на їх ремонт, тобто жодними належними та допустими доказами не доведено спричинення матеріальної шкоди саме в розмірі 7810,00 грн., тому підстави для стягнення матеріальної шкоди ві порядку ст. 1166 ЦК України по даній справі відсутні.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Встановлено, що при розгляді даної цивільної справи не було доведено факту пошкодження автомобіля позивача та спричинення його тілесних ушкоджень, що могло потягнути за собою моральні і фізичні страждання, тобто у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача з відповідачів моральної шкоди.

Отже відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що не знайшли свого підтвердження, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, тих фактів, що внаслідок протиправних дій відповідачів йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити як безпідставну та необгрунтовану і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: