Провадження № 22-ц/783/2798/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні подання державного виконавця ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Львівській області Романа Н.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

В апеляційній скарзі відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликаються на те, що боржником не погашено заборгованість згідно виконавчого документа. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області було надано суду всі необхідні документи щодо підтвердження невиконання боржником рішення суду, а відтак суду слід було задовольнити їх подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом та матеріалами справи встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження по виконанні виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м. Львова 24.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 09.04.2010 року та борговими розписками до них від 09.04.2010 року та 21.09.2010 року на загальну суму 9 749 158 гривень та понесені судові витрати в розмірі 3441 грн.

04 серпня 2014 року державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Романом Н.О. відкрито виконавче провадження (а.с. 4)

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, суд першої інстанції вірно виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Безпідставними є покликання апелянта на факт невиконання боржником виконавчого документа, оскільки відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 вказаного Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Сихівського районного суду м. Львова від 24.04.2014 року, та, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу, хоча саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Зокрема, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання постанови суду, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця тощо.

Враховуючи наведене, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України подано державним виконавцем передчасно.

Колегією суддів приймається до уваги, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, адже саме лише невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 314 ч. 1 п. 4, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: