Справа № 344/4324/15-ц
Провадження № 2/344/2513/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.

секретарі: Білоган Т.І.,

представника позивача: ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про зобовязання за власний рахунок знести гараж та повернути самовільну зайняту земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківська міська рада звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про знесення гаражу та повернення земельної ділянки, стягнення судових витрат. У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 самочинно встановила гараж, чим здійснила самовільне захоплення земельної ділянки за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола 117б, не отримавши належним чином згоди виконавчого комітету на тимчасове встановлення тимчасових споруд.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнала,суду пояснила,що металевий гараж був встановлений її батьком ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету № 601/2 від 4.10.1973 року. Відповідач гараж не встановлювала, а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавщи пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає,що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.Ч.2 цієї статті передбачає, що у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно із ч.ч. 1,2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. У будь-якому випадку підставою для передачі громадянам та юридичним особам, зокрема, земельних ділянок державної або комунальної власності є рішення уповноваженого органу.

За змістом ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства , зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Виходячи з вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 601/2 від 4.10.1973 року ОСОБА_4 наданий дозвіл на встановлення металевого гаражу на подвірї будинку по вул.Пушкіна № 117 (а.с.17)

ОСОБА_4 батько відповідача, який, як вказала у судовому засіданні відповідач помер. Сторонами вказана обставина не оспорюється, то доказуванню не підлягає.

11.11.2013 року складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.3), а 18 грудня 2013 року винесено постанову адміністративної комісії про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а.с.4) за порушення правил благоустрою та самовільне зайняття земельної ділянки

Постановою суду в справі №344/10528/14-а скасовано постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради від 18.12.2013р за №17/689 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУПАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається із вимог ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності, а також державного контролю дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні і забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів.

Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради від 01.04.2014 року прийнято рішення № 164, яким зобов'язано відповідача демонтувати самовільно встановлений гараж (а.с.8).

Згідно ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Оскільки під час розгляду справи судом не встановлено доведеності позивачем наявності порушення його прав відповідачем, зокрема, те, що відповідач самовільно встановила гараж, і як наслідок - вчиняла дії по самовільному захопленню земельної ділянки, належної позивачу, зясовано, що понад 40 років тому органом місцевого самоврядування надано дозвіл батькові відповідача на тимчасове встановлення металевого збірно-розбірного гаражу по вул. Пушкіна (Чорновола), 117-а, а тому суд дійшов висновку, що необхідно відмовити позивачу в задоволенні його позову за недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, ст. 78,83,116, 125,126,212 Земельного кодексу України, ст. ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про зобовязання за власний рахунок знести гараж та повернути самовільну зайняту земельну ділянку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Татарінова О.А.