Справа № 223/296/15-ц
Провадження № 2/223/146/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Жамбровського С.І., при секретарі Соколовій Л.М., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворювання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він проробив на підземних роботах та в умовах впливу шкідливих факторів що завдали шкоди його здоровю 21 рік 10 місяців. Останнє підприємство де він працював тривалий час було Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія». На протязі всього періоду праці його організм підвертався дії шкідливих факторів, повязаними з особливими природними та геологічними умовами, котрі повязані з постійним і тісним контактом з пилом, з домішками діоксину кремнію та фізичному перенавантаженню. В 2013 році стан здоровя погіршився в звязку з чим він був змушений пройти курс лікування в Донецькій обласній клінічній лікарні профзахворювань, але до повного вилікування довести його стан лікарі не змогли. Саме праця в Відокремленому підрозділі «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» стала наслідком виникнення у нього професійного захворювання хронічна попереково-крижова радикулопатія в стані затихаючого загострення з помірними статико динамічними порушеннями та больовим компонентом. Згідно висновку МСЕК, позивачу встановлено 40% втрати працездатності та 3 групу інвалідності. Відповідно до акту розслідування професійного захворювання, його професійне захворювання виникло в зв'язку з тим. що Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», не убезпечила належним чином безпечне виконання технологічного процесу, та не забезпечило протирадикулітним поясом. Внаслідок втрати професійної працездатності у нього наявна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання. Переживання викликані наслідками його професійного захворювання. Він частково втратив професійну працездатність, втратив можливість повністю реалізувати свої можливості, оскільки в процесі лікування його професійного захворювання він постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки захворювання при зміні атмосферних явищ. Стан його здоров'я став незадовільним, він часто лікується стаціонарно та амбулаторно. Вказані обставини, обумовлюють необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння йому моральної шкоди. Позивач просить суд стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 імені ОСОБА_3» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди 40000,00 грн., сплату судового збору покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду зазначив, що позивач дійсно працював на підприємстві відповідача, з позовними вимогами не погодився, а саме з сумою нарахування моральної шкоди, вважає що необхідно нараховувати за кожні 10 відсотків втрати працездатності 3000 грн.

Судом встановлено, що позивач працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 11 вересня 1989 року по 7 липня 1999 року з повним робочим днем під землею, з 21 вересня 2000 року по 7 серпня 2003 року та з 9 серпня 2004 року по 31 жовтня 2013 року в ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» з повним робочим днем під землею, звільнений у звязку зі станом здоровя (а. с. 6 - 7).

Позивач має третю групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності 40 відсотків у зв'язку з професійним захворюванням з діагнозом попереково-крижовий радикуліт (а. с. 8, 21).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 грудня 2013 року вказано про наявність шкідливих умов праці зазначено - тяжка фізична праця, причини виникнення - фізичне перенавантаження (а. с. 9).

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, їх допустимість та належність, вважає що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого житія.

Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними ви. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання, яке виникло з вини відповідача, пошкоджено здоровє позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу тривалого пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 40000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки професійних захворювань, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, з урахуванням склавшоїся судової практики, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,6 грн. на користь держави.

На підставі вищевикладеного в ст. 1168 ЦК України, ст. 153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 88, 208 - 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВІРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням задовольнити частково.

Стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 імені ОСОБА_3» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», адреса: 85670, Донецька область, місто Вугледар, р/р 0839 в УДКСУ Волноваського району. Донецької області, МФО 834016, код СДРПОУ 33161769 та р/р 3 АТ «Райффайзенбанк Аваль», МФО 380805, код СДРПОУ 33577304, на користь ОСОБА_2, паспорт громадянина України ВЕ 655896, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, одноразово, 12000 (дванадцять тисяч) гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 імені ОСОБА_3» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського міського суду

Донецької області ОСОБА_4