РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1253/14-ц

П/№ 2/643/727/15

27.05.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

31.01. 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього на його користь суму боргу в розмірі - 111 830,00грн., з яких - 6 330,00грн. - 6% від суми позики та понесені судові витрати у сумі 1 118,30 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 2011році ОСОБА_2 під розписку позичив у нього кошти у розмірі 105 500,00 грн., але на час звернення з позовом до суду, відповідачем ані позичена сума коштів, ані навіть її частина, так і не повернута. При цьому, відповідач 06.02.2011року в розписці зазначав, що зобов'язується повертати та погашати частину боргу до 18-го числа щомісячно, у разі не сплати борг збільшується на шість відсотків. На його неодноразові звернення до відповідача з вимогою повернення позиченої суми, кошти повернуті так і не були.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_2 грошей у позивача в борг не брав і боргових розписок не писав. В подальшому, представник відповідача ОСОБА_3, позов визнала частково, не заперечувала щодо стягнення боргу з відповідача у розмірі 105500грн.00коп., щодо стягнення 6% від суми позики заперечувала, посилаючись на те, що такі вимоги є незаконними та протирічать нормам діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 14.01.2011року відповідач ОСОБА_2 під розписку позичив у ОСОБА_1 кошти у розмірі 105 500,00 грн. При цьому, відповідач 06.02.2011року в розписці зазначав, що зобов'язується повертати та погашати частину боргу до 18-го числа щомісячно, у разі не сплати борг збільшується на 6%, однак своїх зобов'язань не виконав.

З висновку судової почеркознавчої експертизи № 3 від 14.04.2015року, проведеної Харківським НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, вбачається, що рукописний текст вказаної розписки виконано ОСОБА_2 (а.с. 81-92).

Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до розписки від 06.02.2011року відповідач зобов'язався погашати борг до 18 числа щомісяця, тобто без остаточного визначення строку повернення боргу. Проте, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, згідно ч.2 ст. 1049 ЦК України, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги про стягнення боргу ОСОБА_1 пред'явлені 31.01.2014року. Суд спір по суті розглянув 27.05.2015року. На думку суду, пред'явлення позову у суд про стягнення боргу є офіційною вимогою про стягнення боргу. Таким чином, до моменту прийняття рішення всі вимоги ч. 2 ст. 1049 ЦК України виконані.

Розмір та порядок розрахунку відповідача ОСОБА_2 з позивачем відповідно до розписки за користування позикою прямо визначений умовами договору, зокрема, відповідач погодився, що в разі не сплати боргу, він збільшується на 6% від кінцевої суми.

Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою) та 6% від суми позики.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1118грн.30коп., що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи (а. с . 1).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 - 111 830,00грн. (сто одинадцять тисяч вісімсот тридцять грн. 00коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі - 1118,30грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.М.Довготько