У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

09 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною сумісною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною частковою власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною сумісною власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що під час перебування з ОСОБА_5 в шлюбі ними була придбана квартира АДРЕСА_1.

У червні 2014 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира шлюб між сторонами був розірваний.

Оскільки, ОСОБА_5 не визнає права власності позивача на квартиру, то останній просив визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю із відповідачкою.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною частковою власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 хоча і була придбана в період шлюбу з ОСОБА_4, але за її особисті кошти, виручені від продажу успадкованого майна матері - квартири АДРЕСА_2.

Враховуючи вищевикладене позивачка за зустрічним позовом просила визнати квартиру АДРЕСА_1, об'єктом спільної часткової власності, а саме, визнати за нею право власності на ѕ частини спірної квартири, а за ОСОБА_4 - право власності на ј частину квартири.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1, об'єктом спільної часткової власності.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, та за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визнання за сторонами права власності на частину квартири.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалене рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за сторонами права власності на частину квартири, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом, дійшов вірного висновку щодо наявності обґрунтованих підстав для зменшення частки ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_5 під час перебування з ОСОБА_4 у шлюбі, придбала спірну квартиру також і за кошти, виручені від продажу успадкованого майна матері.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків рішення апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 грудня 2014 року в частині, що незмінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Житомирської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко