АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7486/14 Справа № 171/1025/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Пищиди М.М.,

суддів Деркач Н.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі Гасановій С.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

6 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.04.2006 року між ВАТ комерційним банком «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем був укладений кредитний договір. Відповідно укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 15000,00 гривень строком до 20.04.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16 % річних.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, станом на 15.10.2013 року має заборгованість в сумі 81 015,34 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 13 513,96 грн.; заборгованість по відсоткам 10 150,61 грн.; заборгованість по комісії 3 920,03 грн.; індекс інфляції 1 395,72 грн.; заборгованість по пені 50 535,02 грн.; заборгованість по штрафам 1 500, 00 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Надра» задоволені частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Надра» заборгованість за кредитним договором станом на 15 жовтня 2013 року в сумі 35 428 гр. 82 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 13 513 гр. 96 коп., заборгованість по комісії - 614 гр. 89 коп., індекс інфляції - 1299 гр. 97 коп., пеня - 20 000 гр..

Вирішено питання про судові витрати (а. с. 91).

В апеляційній скарзі ПАТ «Надра» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.( а.с. 93-94 ).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.04.2006 року ВАТ комерційний банк «Надра» та відповідач уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит сумі 15000 грн. терміном повернення кредиту до 20.04.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних та відсотків за управління кредитом в сумі 0,5% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов даного договору відповідач зобов'язаний сплачувати банку за користування та управління кредитом відсотки щомісяця до 20 числа поточного місяця. П.3.3.1 та п.3.3.2 визначено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки за користування та управління кредитом шляхом здійснення мінімально необхідного платежу, при цьому щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 287,93 гр.

Факт отримання відповідачем вказаної суми коштів підтверджується заявою на видачу готівки № NL-11 від 25.04.2006 року.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра».

Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.10.2013 року складає 81015,34 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 13513,96 грн.; заборгованість по відсоткам - 10150,61 грн.; заборгованість по комісії - 3920,03 грн.; індекс інфляції - 1395,72 грн.; заборгованість по пені - 50535,02 грн.; заборгованість по штрафам - 1500, 00 грн.

Згідно вказаного розрахунку відповідач здійснив останній платіж в рахунок погашення кредитної заборгованості у березні 2009 року, при цьому в рахунок погашення заборгованості з часу отримання кредиту по тілу кредиту сплачено 1486,04 гр., по відсоткам - 6507,03 гр., пеня - 1,69 гр., по комісії - 2290,24 гр. ОСОБА_3 заборгованості по тілу кредиту станом на 15.10.2013 року складає 13 513 гр. 96 коп.

Враховуючи, що відповідачем з квітня 2009 року не виконуються умови укладеного з позивачем договору щодо повернення суми позики, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 13 513 гр. 96 коп., що відповідає положенням ст. 1050 ЦК України та п.4.2.4 укладеного між сторонами договору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до положень ст.625 ЦК України підлягає стягненню заборгованість з врахуванням індексу інфляції.

Разом з тим, визначаючи розмір індексу інфляції, який підлягає стягненню, суд у відповідності до положень ст.267 ЦК України праивльно застосував позовну давність та стягнутв з відповідача індекс інфляції в розмірі 1299 гр. 97 коп. за період часу з грудня 2010 року по день звернення позивача до суду з даним позовом - грудень 2013 року. Сума індексу інфляції за жовтень - листопад 2010 року стягненню не підлягає, оскільки сплинула позовна давність, тому в даній частині позову слід відмовити.

Також районним судом правильно було застовано строк позовної давності та відмовлено позивачу у стягненні заборгованості по відсоткам в сумі 10150 гр. 61 коп., яка булла нарахована позивачем за період з 26 квітня 2006 року по 24 березня 2009 року.

Щодо стягнення заборгованості по комісії в сумі 3920 гр. 03 коп. то судом першої інстанції в цій частині позовних вимог було прийнято правильне рішення про стягнення 614 гр. 89 коп., яка була нарахована у січні 2013 року. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по комісії було відмовлено в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки комісія нарахована за період часу з 26.04.2006 року по 21.01.2009 року.

Суд не бере до уваги заперечення представника позивача щодо відсутності підстав для застосування позовної давності з підстав строку дії договору до 20.04.2021 року з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони, укладаючи між собою 25.04.2006 року кредитний договір, встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 20.04.2021 року. Умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, тобто зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань - внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати (ст.253 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту, відсотків за користування та управління кредитом повинно здійснюватися позичальником до 20 числа поточного місяця, тому початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів повинен обчислюватися з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань.

Не підлягають також задоволенню вимоги банку, щодо стягнення штрафу в сумі 1500 гр., що складає 10% від суми кредиту з наступних підстав.

Відповідно до 5.3 умов укладеного кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 10% від суми кредиту у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 договору; вказаними пунктами встановлено наступні обов'язки позичальника: забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним видачі готівки позичальнику; протягом 1 робочого дня з моменту отримання кредитних коштів укласти з банком договір іпотеки; протягом дії цього договору не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості засобу забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань, а також надавати банку можливість перевірки його дійсності та грошової оцінки; на вимогу банку з'явитися до банку для підписання додаткової угоди, в якій визначений розмір процентної ставки за користування кредитом; на вимогу банку надавати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника.

В порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано докази щодо порушення відповідачем вимог п.п.4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 укладеного кредитного договору, тому відсутні законні підстави для стягнення штрафу з відповідача.

За правилами п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов»язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Таким чином суд першої інстанції ухвалив правильнее рішення про стягнення суми пені та із застосуванням строку позовної давності стягнув з відповідача розмір пені з жовтня 2012 року по вересень 2013 року що складає 50 535 гр. 02 коп.

Частиною 3 ст.551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду. Якщо він значно перевищує розмір збитків.

Крім цього судом першої інстанції було враховано відсутність у відповідача протягом 4-х років постійної роботи, знаходження на утриманні дружини та трьох дітей, тяжку тривалу хворобу сина та його смерть, що вимагало від відповідача значних витрат на лікування та його поховання.

За цих обставин, колегія суддів вважає правильним рішення суду про стягнення з відповідача пені у розмірі 20 000 гр.

З'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 303, 312 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банка «Надра» - відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: