АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4867/15 Головуючий І-ої інстанції Лазюк С.В.
Справа № 2-7494/11 Доповідач Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ТОВ УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ УФАВЕРУС у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 68361,92грн.

В обгрунутвання своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP33250160 від 07.09.2006 року ОСОБА_3 отримав строковий кредит у розмірі 8772,38 грн. з кінцевим терміном повернення 08.09.2008 року з умовами сплати 2,09 % на місяць, на суму залишку заборгованності по кредиту. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 470,08грн. для погашення заборгованості за Кредитом , яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами та правилами надання банківських послуг в період з 10 по 17 число кожного місяця.

Зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором було забезпечено порукою, а саме договором поруки, укладеним з поручителем ТОВ «УФА «ВЕРУС», в особі філії «ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова». Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору від 07.09.2006 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_3 вищевказані грошові кошти.

Згідно п.п. 2, 4 Договору поруки від 01.09.2010р. у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У звязку із зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 13.07.2011 року має заборгованість в сумі 68361,92грн., яку банк просить стягнути, а також солідарно стягнути з відповідачів на їх користь 200грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP33250160 від 07.09.2006 року у розмірі 68161,92 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 683,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Всього стягнуто 68965,54 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_3на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP33250160 від 07.09.2006 року у розмірі 200 грн.

27.03.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.04.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що заочне рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також, що судом не повністю зясовано фактичні обставини справи. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду інстанції та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягуючи з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що відповідачем були порушені взяті на себе зобовязання по своєчасному поверненню кредитних коштів та повній сплаті процентів за їх користування.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP33250160 від 07.09.2006року ОСОБА_3 отримав строковий кредит у розмірі 8772,38грн. з кінцевим терміном повернення 08.09.2008року з умовами сплати 2,09% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. ОСОБА_3 повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 470,08грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складалась із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами та правилами надання банківських послуг в період з 10 по 17 число кожного місяця.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за вищеназваним кредитним договором, 01.09.2010року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «УФА «Верус» в особі філії «ТОВ «УФА «Верус» у Джержинському районі м. Харкова було укладено договір поруки, згідно умов якого боржник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, розмір відповідальності поручителя встановлюється в сумі 200грн.

Судовим розглядом встановлено, що взяті на себе зобовязання по кредитному договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_3 вищевказані грошові кошти, але у порушення умов кредитного договору останній зобовязання за кредитним договором не виконав.

Як свідчать матеріали справи, станом на 13.07.2011року утворилася заборгованість по сплаті кредитних коштів, яка згідно наданого банком розрахунку складається із: 8772,40грн. заборгованість за кредитом; 26193,70грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 29664,30грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 500грн- - (фіксована частина), 3231,52грн. штраф (процентна складова).

А оскільки ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобовязання за цим кредитним договором, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 були порушені взяті на себе зобовязання по своєчасному поверненню кредитних коштів та повній сплаті процентів за їх користування.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційної скарги, щодо не укладання цього договору є бузпідставними, оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача було надано до суду оригінал квитанції про часткову сплату кредитних коштів, заяву позичальника, умови надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), акт прийому-передачі товару, а також копія паспорта, що підписана ОСОБА_3 Під всіма документами є підпис відповідача ОСОБА_3 та вони датовані 07.09.2006р., тобто днем укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів. Крім того, в судовому засідання апеляційної інстанції відповідач визнав свій підпис на вищевказаних документах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для відмови позові ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав визнання кредитного договору неукладеним немає, оскільки ОСОБА_3 не було надано належних та допустимих доказів з цього приводу, що є його обовязком відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Нормами ст.1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Отже, належним виконанням зобовязання з боку ОСОБА_3 є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеним кредитним договором.

Твердження апелянта щодо спливу строку позовної давності колегією суддів не приймаються, у звязку з наступним.

Відповідно до п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт) термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків, за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Як вбачається із заяви позичальника від 07.09.2006року ОСОБА_3 надано кредит строком на 2 роки. Згідно позовної заяви банк звернувся до суду 29.09.2011р. За таких обставин, підстав для застосування норм матеріального права, які регулюють позовну давність у суду не було.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

Таким чином, правильний висновок суду першої інстанції, щодо солідарного стягнення з ТОВ «УФА «ВЕРУС» та ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобовязання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак у останньому випадку відповідач, що звертається із клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки.

Тому, колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір суми нарахованої пені з 29664,30грн. до 8772,40грн., тобто до розміру фактично несплаченої основної суми боргу по кредиту, з урахуванням того, що ця сума значно її перевищує, зокрема більше ніж у три рази.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інтонації підлягає зміні.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року змінити.

Зменшити суму стягнутої з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNH4KP33250160 від 07.09.2006року з 68965,54грн. до 47470,02грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді -