Категорія 50 Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Кучевського П.В.

Суддів : Берегового О.Ю., Панасюка О.С.,

при секретарі : Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вище вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року, ОСОБА_2, звернулася до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року вищевказаним вимогам Закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ч. 1 статті 202 СК України закріплено обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, та при цьому врахував, що відповідачем визнано позов. А також, суд визначаючи розмір аліментів зазначив, що ОСОБА_4 інших утриманців не має, а визнання позову відповідачем не суперечить Закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Однак, з таким з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на слідуюче.

Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є сином позивача (а.с.4). Позивач ОСОБА_3 є пенсіонером по інвалідності, 3 група загального захворювання, та отримує мінімальну пенсію по інвалідності(а.с.2).

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача на утриманні є малолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу відповідача з ОСОБА_2 та донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу відповідача з ОСОБА_7, а також матір ОСОБА_8.

Так, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2011 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини зі всіх видів від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 28.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини зі всіх видів від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.08.2014 року.

Згідно із вимогами статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як роз'яснено у п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково не врахував, що у відповідача на утримані, згідно із рішеннями судів є малолітні син, донька, а також непрацездатна матір. При цьому, обов'язок батьків утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття закріплено ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Крім цього, суд порушив вимоги ч. 3 статті 36 ЦПК України, п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»» та не залучив у якості третіх осіб отримувачів аліментів ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Поряд з цим, згідно із ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як передбачено ч. 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно із довідкою АБ «Укргазбанк» від 01.11.2013 року №2637 ОСОБА_4 займає посаду начальника відділу з посадовим окладом 13000 грн.

Відповідно до рішень суддів, відповідач сплачує ? (25%) з усіх видів заробітку (доходу) на утримання батька, ? (25%) на утримання матері, ? (25%) на утримання малолітнього сина, ? (25%) на утримання малолітньої доньки, що в загальному становить 100 %.

Таким чином, колегія суддів враховуючи вище вказані положення чинного законодавства приходить до висновку, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів на утримання відповідачем батька - ? усіх видів його заробітку (доходу) не врахував, що у такому випадку порушується обмеження розміру відрахування із заробітної плати 70%, встановлене ч. 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів на утримання сина з ? до 15% з усіх видів його заробітку (доходу).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, приходить до висновку, що визначення розміру аліментів на утримання батька 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 порушує права відповідача, а також його утримувачів, які також мають право на отримання аліментів в розмірі, що не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не відповідає вимогам ч. 4 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

При визначенні розміру аліментів на утримання батька відповідача колегія суддів враховує, що позивач ОСОБА_3 непрацездатним, отримує мінімальну пенсію за інвалідністю та потребує матеріальної допомоги, а також має можливість одержання утримання від інших дітей, зокрема сина - ОСОБА_9, до якого не пред'явлено позову про стягнення аліментів. (ст. 205 СК України).

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те що позов не підлягає задоволенню не заслуговують на увагу, оскільки, ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України закріплено обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При цьому, Сімейним Кодексом України (ст. 204) визначено виключні випадки звільнення дочки, сина від обов'язку утримувати матір, батька.

Не є підставою для відмови у позові про стягнення аліментів на утримання батьків наявність іншої дитини, до якої не пред'явлено позов.

За правилами статті 205 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд першої інстанції не врахував положення статті 205 Сімейного кодексу України, що призвело до неправильного вирішення спору.

Крім цього, в ході розгляду даної справи судом першої інстанції не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, за умов суперечливості чи недостатності доказів для правильного вирішення спору та прийняття мотивованого рішення.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом, першої, інстанції, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

Колегія суддів з врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку ОСОБА_4 утримувати як батьків так і малолітніх дітей, розміру його заробітної плати, принципу законності і обґрунтованості судового рішення (ст. 213 ЦПК України) приходить до висновку про визначення розміру сплати аліментів ОСОБА_4 на утримання батька - 1/16 розміру усіх видів його заробітку (доходу), які слід стягувати з часу звернення ОСОБА_3 до суду, тобто з 05 листопада 2014 року.

За таких обставин, та враховуючи те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в розмірі 1/16 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, безтерміново.

Стягнення аліментів проводити починаючи з 05 листопада 2014 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ О.Ю. Береговий

/підпис/ О.С. Панасюк

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський