Номер провадження 2/754/4158/15
Справа № 754/9516/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., перевіривши виконання вимог ст.ст. 119-121 ЦПК України по матеріалам позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазурчук Вадим Вікторович, ОСОБА_4 про визнання договору застави недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року, позовну заяву було залишено без руху, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Докази сплати судового збору, в письмових матеріалах справи, відсутні.

У зв'язку з чим позивачу необхідно долучити до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору на розрахунковий рахунок Деснянського районного суду міста Києва.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 видала на третю особу по справі - ОСОБА_4, довіреність з певним переліком повноважень. ОСОБА_4 від імені позивача уклав договір застави транспортного засобу з відповідачем ОСОБА_2 Позивач посилається на те, що при укладенні договору застави від імені позивача ОСОБА_4 діяв на підставі довіреності та зазначила, що останній діяв в своїх власних інтересах. Таким чином, не зазначено обставини, щодо того, яким саме чином відповідач ОСОБА_2 порушив права позивача.

В прохальній частині позову ОСОБА_1 однією з вимог зазначає зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчук В.В. зняти заборону відчуження предмета договору застави.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, положеннями ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Однак, згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У звязку з зазначеним в п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року № 3 надано роз'яснення, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

При цьому, згідно роз'яснень, постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року № 3, за змістом ст. 9 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та те, що позивачем фактично оскаржуються дії нотаріуса, пов'язані з делегованими йому функціями державного реєстратора заборони відчуження рухомого майна, а тому спір в цій частині є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, в порядку визначеному КАС України.

Згідно ст. 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином позивачу необхідно уточнити свої позовні вимоги.

За таких обставин суд надав позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Вказану ухвалу позивач отримав 04.08.2015 року про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, зазначені в ухвалі недоліки позивачем в установлений судом строк усунені не були, а тому позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119- 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазурчук Вадим Вікторович, ОСОБА_4 про визнання договору застави недійсним - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: