Справа № 286/1563/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

позивачем ОСОБА_1

відповідачем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування житловим приміщенням, виселення з кімнати та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить усунути перешкоди в користуванні його кімнатою в квартирі АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачки з неї. Зобов'язати відповідачку провести переобладнання туалету в кухню площею 5,1 кв.м, тобто привести її в належний стан, який був до переобладнання. Свої вимоги мотивує тим, що він являється власником 11/20 частини вищевказаної квартири. Власником іншої частини квартири є відповідачка по справі його сестра. Деякий час він проживав у квартирі. За їхньою обопільною згодою з однієї з кухонь вони зробили туалет, тобто дещо перепланували квартиру. Приблизно три роки назад сестра почала його виживати з квартири. Вона робила йому всіляку шкоду, погрожувала йому, тобто його життя в квартирі робила нестерпним. Він був вимушений перебратись на проживання в с. Клинець до іншої сестри. Відповідачка по справі тривалий час його не впускала у квартиру. На його пропозиції добровільно виселитись з його кімнати та користуватись кожен своєю власністю та перепланувати знов туалет на кухню відповідачка категорично відмовилась.

В судовому засіданні позивач позов уточнив та просить усунути перешкоди користування його частиною квартири АДРЕСА_1, а саме: кімнатою пл. 15,3 кв.м., кімнатою пл.17,3 кв.м., кухнею пл.5,1 кв.м. Стосовно вимоги про зобов'язання відповідача провести переобладнання туалету в кухню площею 5,1 кв.м., тобто привести її в належний стан, який був до переобладнання, зазначив, що дана вимога була помилково включена в позов, а тому її він не підтримує. Окрім того, зазначив, що належна йому кухня не переобладнана в туалет, а так і є кухнею.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечує та пояснила, що її чоловік отримав частину квартири АДРЕСА_1. Згодом продавалась інша частина цієї квартири й вона разом із батьками, сестрою та братом зібралися грошима й купили 11/20 частини цієї квартири, яку оформили на брата - позивача по справі. На даний час брат проживає в кімнаті пл.15,3 кв.м., вона в кімнаті пл. 17,3 кв.м., а її син, дочка та внучок проживають в належній їй частині квартири, а саме в кімнаті пл.16,8 кв.м. та кімнаті пл.9,6 кв.м. За спільною згодою вони переобладнали належну їй кухню пл. 4,9 кв.м. в туалет та ванну, оскільки в даному будинку не було передбачено туалету та ванни. Кухнею, яка по документах належить брату вони користуються всі разом. Даний спір виник у них із-за того, що вона напередодні Пасхи не пустила позивача у квартиру, оскільки на нього дуже розсердилась, адже він без дозволу включив колонку й напалив за вечір 6 кубів газу. Коли приїхала газова служба то сказали, що це ще добре, що не зірвався будинок. Однак вона йому все вибачила та просить вибачити і їй, й надалі проживати так як і жили, і щоб він слухався її. Рахує, що має право проживати в даній кімнаті та користуватися кухнею, адже вона давала свої власні кошти на придбання даної частини квартири, доглядала маму.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 11/20 частини квартири АДРЕСА_1, а саме: кімнати пл. 15,3 кв.м., кімнати пл.17,3 кв.м., кухні пл.5,1 кв.м. В загальному користуванні знаходиться коридор пл.5,1 кв.м. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 08.06.2005 року(а.с. 7-8), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7616366 від 25.06.2005 року (а.с. 9) та технічним паспортом (а.с. 4-6).

Той факт, що відповідач по справі являється власником іншої частини квартири АДРЕСА_1 сторонами визнається.

В силу ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що сторони по справі її рідні брат та сестра. Із сестрою вона посварена із-за брата. Відповідачка всім командує, там не стань, туди не ходи, сама живе у братовій кімнаті. Брат ходить завжди розстроєний, плаче, не знає куди йому подітись. То в село їде, то в сестри ОСОБА_5, а то вона його забирає до себе. Відповідач забрала документи на квартиру й не віддавала. Із-за такої поведінки сестри брат звертався до міліції.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона являється невісткою відповідача. Зі сторонами по справі перебуває в нормальних відносинах. З 2009 року вона переїхала жити в квартиру АДРЕСА_1. Вона із чоловіком та дитиною проживає в частині квартири, що належать її свекрусі. Всі вони доглядають позивача, варять йому їсти, перуть одяг, прибирають. Позивач спочатку жив у селі. Згодом зимою почав залишатись у квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 11.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статей 64, 65 ЖК наймач і члени сім'ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім'ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.

Зважаючи на дані положення норм матеріального права, матеріали справи та доводи сторін, покази свідків суд приходить до висновку, що відповідач не являючись членом сім'ї позивача (постійне проживання та факт ведення спільного господарства в даному судовому засіданні не доведено), вважаючи що має право на частину квартири, яка оформлена на позивача, самостійно вселилась та проживає в належній йому на праві приватної власності кімнаті пл.17,3 кв. м.

Факт перешкоджання відповідачем позивачу у вільному володіні, користуванні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд також підтверджується повідомленням Овруцького РВ МВС України в Житомирській області на адресу ОСОБА_1 (а.с.10) про проведення із ОСОБА_2 профілактичної бесіди.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Зважаючи на викладене позов підлягає до задоволення.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи факт відмови позивача від однієї із вимог, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні 11/20 частиною квартири АДРЕСА_1, а саме: кімнатою пл. 15,3 кв.м., кімнатою пл.17,3 кв.м., кухнею пл.5,1 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з неї.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючої АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого АДРЕСА_1, зареєстрованого с.Клинець, Овруцького району Житомирської області, і.н. НОМЕР_1 частинусудового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Овруцький районний суд в апеляційний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2015 року.

Суддя: Л. О. Смиковська