Єдиний унікальний номер: 448/385/15-ц
Провадження № 2/448/174/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09.07.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Стецика Я.Є.

при секретарі - Рушеляк Г.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 13.10.2014 року він найняв робітників для прокладання труби з відводу стічних вод, що накопичуються в підвалі його будинку.

Стверджує, що траншею для вказаних труб прокладав через земельну ділянку, яка прилягає до його господарства та являється земельною ділянкою загального користування.

Зазначає, що під час виконання вказаних робіт відповідачка перешкоджала йому (позивачу) та його робітникам виконувати вищевказані роботи, зокрема кидала каміння в їхню сторону, а також виражалась нецензурними словами в їх адресу.

Вказує, що протягом тривалого періоду часу, зокрема більше 2-х років, відповідачка у публічних місцях та у присутності багатьох людей свідомо поширює відносно нього (позивача) та членів його сімї неправдиві відомості та виражається в їх адресу нецензурними словами.

Покликається на те, що такими діями відповідачка принижує його (позивача) честь та гідність, що в результаті вищевказаних дій йому (позивачу) було завдано моральну шкоду, яка полягала в тому, що він (позивач) зазнав фізичного болю та сильних моральних страждань, у звязку з постійним емоційним навантаженням у нього та членів його сімї (матері, дружини) погіршився стан здоровя, у нього (позивача) почали виникати непорозуміння в родині та між односельчанами, порушились життєві звязки, з огляду на що змушений був змінити місце свого проживання. Заподіяну відповідачкою моральну шкоду оцінює в 6000 грн.

Крім того, вказує, що Мостиським районним судом Львівської області за результатами розгляду кримінальної справи про обвинувачення його (позивача) у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, розглянуто цивільний позов відповідачки ОСОБА_2 як потерпілої та присуджено до стягнення з нього (позивача) в її користь майнову шкоду. При цьому вважає, що при визначенні розміру такої шкоди судом безпідставно враховано чеки про покупку відповідачкою ліків на суму 89 грн. 60 коп. за період, що не охоплювався курсом її лікування.

З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки в його (позивача) користь 6000 грн. моральної шкоди, 89,60 грн. майнової шкоди та сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила відмовити в задоволенні такого. Покликалася на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог з тих підстав, що обставини, на які покликається позивач, не відповідають дійсності. Ствердила, що між нею та позивачем мають місце лише сварки, які виникають на ґрунті різних побутових причин, ініціатором яких є саме позивач ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд згідно ст. 4 ЦПК України захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ст.3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 28 Конституції України, а також статті 297 і 299 Цивільного кодексу України надають кожному право на повагу до його гідності і честі, недоторканність ділової репутації, які згідно з ч.1 ст. 201 ЦК відносяться до «особистих немайнових благ».

Стаття 32 Конституції України гарантує кожному судовий захист права спростувати інформацію про себе і членів своєї сімї та вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Так, за змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права чи інтересу.

Згідно ч. 3 ст. 297 і ч. 2 ст. 299 ЦК України фізична особа може звернутися до суду за захистом її честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підстави відповідальності за моральну шкоду визначені в ст.1167 ЦК України, яка встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до вимог п.5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд, зокрема будь-яких клопотань, в тому числі про витребування доказів не заявлялось. Тому справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідачки моральної шкоди позивач покликається на фізичний біль та сильні моральні стражданння, постійне емоційне навантаження, погіршення його стану здоровя та стану здоровя членів його сімї (матері, дружини), непорозуміння в родині та між односельчанами, порушення життєвих звязків, вимушеність змінити місце проживання, приниження честі і гідності і т.і., що така шкода заподіяна саме діями відповідачки ОСОБА_2, які мали місце у період 2-х останніх років, в тому числі 13.10.2014р.

Однак, обставини, на які покликається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не віднайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не підтверджені будь-якими належними доказами.

Так, в матеріалах справи наявний лише вирок Мостиського районного суду Львівської області від 11.02.2015р. щодо самого позивача ОСОБА_1, яким такий визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, по відношенню до потерпілої ОСОБА_2, відповідачки по справі. На підставі вказаного вироку саме з позивача через протиправність його діянь стягнуто в користь потерпілої ОСОБА_2 кошти на відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди. При цьому судом в ході розгляду даного кримінального провадження, зокрема при вирішенні цивільного позову та визначенні розміру заподіяної потерпілій ОСОБА_2 моральної шкоди враховано і неправомірну поведінку потерпілої, яка спровокувала конфлікт, що мав місце між сторонами 13.10.2014р., та заявлений нею цивільний позов задоволено частково.

Будь-яких же доказів (процесуальних документів, тощо) в підтвердження тих обставин, що у зазначений ним (позивачем) період часу саме він (позивач) чи члени його сімї визнані потерпілими та що саме внаслідок протиправних дій відповідачки ОСОБА_2 (чи то кримінальним правопорушенням чи то адміністративним правопорушенням) їм завдано моральної шкоди позивач суду не надав.

Крім того, позивач покликався на те, що відповідачка публічно поширювала відносно нього завідомі неправдиві відомості, принижувала його честь і гідність, однак і цих фактів не підтвердив будь-якими доказами. Жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивач суду не надав і таких не здобуто в процесі розгляду справи. Такі доводи позивача обєктивно нічим не підтверджені, а тому суд розцінює їх необґрунтованими та недоведеними.

Суд вважає, що між сторонами по справі як між сусідами мають місце сварки та суперечки, які виникають на ґрунті різних побутових причин.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідачки в користь позивача 89,60 грн. майнової шкоди, то така не підлягає до задоволення з тих підстав, що обставини, на які покликається позивач в обґрунтування даної позовної вимоги, вже були предметом дослідження в ході розгляду кримінального провадження ЄУН 448/49/15-к про обвинувачення ОСОБА_1, позивача по справі, у вчиненні протиправних дій по відношенню до потерпілої ОСОБА_2, відповідачки по справі, за результатами розгляду якого судом прийнято рішення про стягнення з нього (позивача) заподіяної ним ОСОБА_2 майнової шкоди, що полягала у сумі витрачених потерпілою коштів на покупку ліків.

Так, з цього приводу у матеріалах справи наявне судове рішення - вирок Мостиського районного суду Львівської області від 11.02.2015р. Саме в ході розгляду кримінального провадження ЄУН 448/49/15-к вироком суду від 11.02.2015р. позивач ОСОБА_1 визнаний судом винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн. Крім того, у даному вироку суду наявне рішення з приводу заявленого потерпілою ОСОБА_2 цивільного позову, зокрема такий позов задоволено частково: постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 952 грн. 97 коп. заподіяної майнової шкоди (як коштів, витрачених ОСОБА_2 на покупку ліків), 500 грн. моральної шкоди, 350 грн. витрат за надання юридичної допомоги. Даний вирок в апеляційному чи касаційному порядку позивачем ОСОБА_1 не оскаржувався, в тому числі в частині, що стосується вирішення цивільного позову (підстав для задоволення цивільного позову, розміру задоволеної судом майнової шкоди і.т.і) та такий 17.03.2015р. набрав законної сили.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкодиє необґрунтованим, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки даний позов залишено без задоволення, то суд не вирішує питання розподілу судових витрат в порядку ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,28, 32, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 22, 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. (з наступними змінами і доповненнями), ст.56 КПК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я. Є. Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Рішення набрало законної сили:

«__»__________________20___ р.

Суддя Я. Є. Стецик