30 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовʼязання змінити запис про дату звільнення,
за касаційною скаргою Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», подану представником Небратом Владиславом Андрійовичем, на рішення апеляційного суду
м. Києва від 31 березня 2015 року,
та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (далі - ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу») про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовʼязання змінити запис про дату звільнення.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 16 грудня
2011 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем та займала посаду заступника начальника юридичного відділу підприємства. Наказом підприємства від 29 серпня 2014 року № 226-к її звільнено із займаної посади на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, однак в день звільнення повний розрахунок з нею не проведено, також не видано трудову книжку. З 01 по
03 вересня 2014 року вона перебувала на лікарняному. 03 вересня 2014 року позивач звернулася до підприємства про отримання трудової книжки, однак їй було відмовлено.
Зазначала, що підприємством неодноразово здійснювалася затримка виплати заробітної плати, неправомірно здійснено зміни умов праці з введенням в дію штатного розпису, яким зменшено розмір заробітної плати, оскільки такі зміни відбулися без належного її повідомлення. Крім того, з березня 2014 року їй перестали нараховувати та виплачувати персональну надбавку за інтенсивність праці за особливий характер роботи. Ураховуючи викладене, позивач просила визнати дії адміністрації відповідача незаконними, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобовʼязати змінити запис про дату звільнення.
Рішенням Деснянського районного суд м. Києва від 09 лютого

2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року рішення Деснянського районного суд м. Києва від 09 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про визнання дій по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку незаконними, зобовʼязання внести зміни до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано дії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку при звільненні незаконними. Зобовʼязано ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» внести зміни до наказу про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника юридичного відділу на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України в частині дати звільнення з 01 вересня 2014 року на 12 вересня 2014 року, із внесенням відповідного запису до трудової книжки. Стягнуто з ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2014 року по

12 вересня 2014 року в розмірі 1 659 грн 35 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 вересня 2014 року по

24 вересня 2014 року в розмірі 1 896 грн 40 коп. та 500 грн моральної шкоди. Зобовʼязано ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» оплатити ОСОБА_4 листок непрацездатності за

02 вересня 2014 року та 04 вересня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» - Небрат В.А. просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року та залишити в силі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити рішення апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними змін істотних умов праці та стягнення різниці в заробітній платі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що фактично відбулася зміна структури заробітної плати позивачки, а не істотних умов праці.

Ухвалюючи рішення в частині вирішення вимог про визнання дій відповідача по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку незаконними, зобов'язання змінити дату звільнення позивачки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, а також моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Положеннями п. п. 4.1, 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. 4.2. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з дня звільнення - з 01 по 03 вересня 2014 року перебувала на лікарняному.

03 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до підприємства з метою отримання трудової книжки, однак працівниками відділу кадрової роботи у її видачі було відмовлено.

12 вересня 2014 року позивачці було видано трудову книжку, а остаточний розрахунок проведено 24 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2014 року по 12 вересня 2014 року із внесенням змін до наказу про звільнення в частині дати звільнення із внесенням відповідного запису до трудової книжки, оскільки такі висновки узгоджуються із матеріалами справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що у день звернення ОСОБА_4 за остаточним розрахунком, 03 вересня 2014 року, з нею не було проведено розрахунку, однак такий розрахунок з нею проведено лише 24 вересня 2014 року, але в період з 04 вересня 2014 року по 12 вересня

2014 року на її користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також виключаючи подвійне стягнення, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 по 24 вересня 2014 року.

Доводи скаржника ОСОБА_4 про те, що при введенні в дію нового штатного розпису, згідно якого розмір заробітної плати було зменшено, у звʼязку з чим остання просила стягнути з відповідача різницю в заробітній платі, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої та апеляційної інстанції надана належна оцінка даним обставинам. Зокрема те, що введенням в дію нового штатного розпису відбулась лише зміна структури заробітної плати, а не зміна істотних умов праці.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», подану представником Небратом Владиславом Андрійовичем, відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року у справі за ОСОБА_4 до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовʼязання змінити запис про дату звільнення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко