РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"17" лютого 2015 р. 145/2232/14-ц

2/145/125/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мазур О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

Крім неї у вказаному домоволодінні зареєстрований та проживає її чоловік - ОСОБА_3. Крім чоловіка до складу її сім'ї також входить донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 серпня 1992 року її дочка уклала шлюб з ОСОБА_2 і після укладення шлюбу почала носити прізвище "ОСОБА_4".

Після їх одруження вона на прохання дочки зареєструвала в належному їй домоволодінні її чоловіка ОСОБА_2, про що в домову книгу для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у АДРЕСА_1 були внесені відповідні відомості. Угоди про найм даного приміщення між нею та відповідачем не укладалось.

Після укладення шлюбу сімейне життя її дочки з чоловіком Відповідачем по справі не склалось і в січні 2014 року шлюб між ними було розірвано.

Оскільки після розірвання шлюбу Відповідач перестав бути членом її сім'ї, вони з ним не пов'язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов'язків, в неї виникла необхідність зняти його з реєстрації в належному їй житловому будинку, в зв'язку з припиненням обставин, за яких у неї виникло право на користування ним.

З цього приводу вона неодноразово зверталася до Відповідача з пропозицією в добровільному порядку скасувати свою реєстрацію та виселитись з належного їй будинку, однак він на її прохання не реагує, жодних дій, пов'язаних з його виселенням та зняттям з реєстрації не вживає.

З метою вирішення питання про скасування реєстрації Відповідача в житловому будинку вона звернулась до паспортного столу з наміром скасувати його реєстрацію, однак їй було роз'яснено, що, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто скасувати реєстрацію можна лише за згодою особи, яка зареєстрована в житловому приміщенні.

Відповідач по справі фактично не проживав у належному їй житловому будинку з дня його реєстрації в ньому, оскільки у нього з її дочкою було власне житло - квартира по АДРЕСА_2. Таким чином Відповідач по справі в належному їй будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, його речей в будинку немає.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що відповідач не проживає з дочкою три роки, а в січні 2014 року вони офіційно розлучились. Де він проживає, їй не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданеня не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення в пресі, заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 - власник житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності № 975 від 22.12.2011 року серії САЕ № 474966.

Крім позивачки у вказаному домоволодінні зареєстровані її чоловік - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що стверджується домовою книгою (а.с. 10-12).

ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який рішенням Тиврівського райсуду 21.01.2014 р. було розірвано (а.с.13)

Відповідач ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживав жодного дня, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданого Гніванською міською радою 23.05.2014 року (а.с. 14) та показами свідків.

Свідок ОСОБА_6 дала показання, що вона сусідка , біля 50 років живе навпроти позивачки. ОСОБА_2 був зятем позивачки і вона його бачила біля 20 років назад, де він живе не знає.

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона сусідка позивачки. ОСОБА_2 бачила на Пасху 6 років назад, а до цього бачила не більше 1 разу на рік, він ніколи в позивачки не жив, а приходив як гість.

Після розірвання шлюбу Відповідач перестав бути членом сім'ї позивачки, вони з ним не пов'язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов'язків, договору на найм житла та його оплату між ними не укладалось.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї, власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Крім того згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 319, 383, 391, 405, 406 ЦК України, 156 ЖК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування належним ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом десяти діб з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти діб.

Суддя Мазурчак А. Г.