Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, до якої приєдналась ОСОБА_5, на рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 449,62 дол. США та 22 769,15 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір й додаткова угода до нього від 26 липня 2012 року, відповідно до умов яких останньому надано кредит в іноземній валюті в сумі 31 726,33 дол. США зі сплатою 14.49% річних та терміном повернення до 21 травня 2019 року, та в національній валюті України на суму 41 439,14 грн з терміном повернення до 25 липня 2014 року та сплатою 15% річних за його користування.

На забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника 22 травня 2008 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з кожним окремо, укладено договори поруки й 26 липня 2012 року додаткові угоди до них, за якими поручителі зобов'язувались відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і позичальник.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на 06 листопада 2014 року утворилася заборгованість в сумі 34 449,62 дол. США та 22 769,15 грн, з яких 29 478,32 дол. США - заборгованість з кредиту (411 389,77 грн), 15 929,02 грн - заборгованість з кредиту, 3 741,09 дол. США (52 209,42 грн) - відсотки за користування кредитом, 3 088,13 грн - відсотки за користування кредитом, 625,87 дол. США - пеня за прострочення сплати кредиту в іноземній валюті, 1 885,57 грн - пеня за прострочення сплати кредиту у національній валюті, 654,34 дол. США - штраф за порушення умов договору щодо іноземної валюти та 1 866,43 грн - штраф за порушення умов договору щодо національної валюти.

Враховуючи наведене та право банку вимагати достроково погашення боргу, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» 34 499,62 дол. США та 22 769,15 грн заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра по 1 137,80 грн з кожного витрат зі сплати судового збору.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції у частині визначення порядку солідарної відповідальності відповідачів змінено. Стягнуто на користь ПАТ «КБ «Надра» солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 34 499,62 дол. США та 22 769,15 грн заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_6, ОСОБА_4, до якої приєдналась ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині задоволення вимог до поручителів, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, судові рішення оскаржуються в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості з поручителів, тому в іншій частині не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що 22 травня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір й додаткову угоду до нього від 26 липня 2012 року, відповідно до умов яких позичальнику надано кредит в іноземній валюті - доларах США - у сумі 31 726,33 дол. США зі строком повернення до 21 травня 2019 року та сплатою 14,49% річних за його користування, та в національній валюті України - гривні на суму 41 439,14 грн з терміном повернення до 25 липня 2014 року та сплатою 15% річних.

На забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника 22 травня 2008 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з кожним окремо укладено договори поруки і 26 липня 2012 року додаткові угоди до них, за якими поручителі зобов'язувались відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і позичальник.

Оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував станом на 06 листопада 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 34 499,62 дол. США та 22 769,15 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Надра» та стягуючи з позичальника та з поручителів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та з поручителів.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є солідарними боржниками між собою, оскільки з ними укладено окремі договори поруки; у решті з висновком суду погодився. При цьому також зазначив, що порука не припинилась.

Проте з висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 2.1 договорів поруки кредитор набуває право вимоги від поручителя виконання зобов'язання при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Згідно з п. 5.3 договорів поруки їх дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Судом установлено, що на адресу боржника ОСОБА_3 14 лютого 2013 року та 27 березня 2014 року була направлена іпотечна вимога про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2008 року у розмірі 31 964,61 дол. США, що еквівалентно 323 136,63 грн, та 18 204,51 грн.

Дана вимога не була виконана в установлений банком строк, а отже в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець набув право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Перебіг шестимісячного терміну згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України розпочався після сплину 7-ми денного строку після вимоги, встановленого п. 3.3.5 ст. 3 кредитного договору в новій редакції на підставі п. 2.1 договору поруки.

Даний позов до суду банком поданий 21 листопада 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-155цс13, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-125цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином доводи ОСОБА_4 про наявність підстав для припинення поруки апеляційним судом не перевірялись і є такими, що заслуговують на увагу.

Також апеляційний суд послався на те, що кредитна заборгованість не може бути стягнута солідарно з поручителів, які уклали окремі договори поруки. При цьому суд не звернув уваги на те, що за змістом ст. 554 ЦК України позов пред'явлено не лише до поручителів, а й до позичальника про солідарне стягнення боргу.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення в частині вирішення вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителів не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, до якої приєдналась ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик