Справа № 462/8274/14 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/2908/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Глинський О.А.

з участю представника позивача Зварича В.В., відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи - Львівська міська рада, ОСОБА_4 про демонтаж самочинно встановленого металевого гаража, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Залізнична РА ЛМР звернулась в суд з указаним позовом до відповідача та посилаючись на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №219 від 19.10.2006 року просила зобов»язати ОСОБА_3 демонтувати самочинно встановлений на землях комунальної власності міста біля будинку АДРЕСА_1 металевий гараж розміром 3,00х6,50м.

Оскаржуваним заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року позов задоволено. Зобов»язано ОСОБА_3 демонтувати самочинно побудований металевий гараж, розміром 3,00х6,5 м. на землях комунальної власності біля будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду, після залишення без задоволення ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2015 року заяви відповідача про його перегляд, в загальному порядку оскаржив відповідач. Вважає його незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Просить рішення суду скасувати, справу призначити до розгляду в загальному порядку. Мотивує тим, що судових повісток про призначення справи на 28 січня 2015 року не отримував, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення заочного рішення. Неповідомлення у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими він заперечив би проти позову.

Вказує на те, що позивач в заяві не зазначив, а суд не встановив до якого типу відноситься гараж та якими доказами позивач має намір підтвердити обставини того, що саме з приводу цього обєкту, без капітального фундаменту, що тимчасово призначений для зберігання ТЗ, виник спір. Звернення контролюючого органу до суду із позовом знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови. Разом з тим, позивачем не доведено, що вичерпані всі заходи для приведення обєкта будівництва в належний стан, так як і не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом, а тому вважає передчасним звернення позивача до суду із такими вимогами.

При розгляді справи за апеляційною скаргою, апелянт доводи такої підтримав. Додатково просить врахувати, що спірне приміщення металевого гаражу об»єднано спільним входом з іншим приміщенням, яким є цегляний сарай розмірами 3.7 м на 3.2 м, який побудований раніше членами родини відповідача, які проживали у будинку по вул.. Тюльпановій. Металевий гараж в даний час використовується для зберігання власного автомобіля, хоча відповідач проживає по АДРЕСА_2. Просить врахувати, що у майбутньому планує повернутись проживати у квартиру по вул. Тюльпановій, тому використання гаража за призначенням є необхідне. Оскільки спірне приміщення металевого гаражу облаштоване в 70 роках його родичем ОСОБА_5, в подальшому з 1972 по 1977 рік використовувався батьком відповідача, а потім ним і ніхто проти цього не заперечував, то в тому числі, з врахуванням тривалого терміну існування цього гаража не вбачає підстав для покладення обов»язку його демонтувати.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить врахувати, що позов пред»явлено стосовно демонтажу саме металевого гаража, наявність якого встановлена і розміри відповідають зазначеним у позові. Відповідач не виконав розпорядження про демонтаж приміщення, продовжує таке використовувати, документів на встановлення гаражу не надав і про наявність таких у минулому не зазначив. Гараж облаштований на землях комунальної власності з порушенням вимог чинного законодавства, тому вважає, що суд постановив законне рішення. Незважаючи на посилання у позовній заяві в тому числі на норми матеріального права якими врегульовано питання самочинного будівництва, вимогу заявлено саме про демонтаж приміщення, яке фактично не є капітальною спорудою.

Третя особа ОСОБА_4 підтримав позицію представника позивача. Пояснив, що проживає у одній із квартир будинку по АДРЕСА_1. Гараж відповідача знаходиться на прибудинковій території, що вважає в тому числі зачіпає його інтереси.

Інші учасники в судове засідання не з»явилися, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою. Про причини неявки не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи в їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали даної справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи вимоги позивача, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.3.4. розділу VI Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3704 від 08.07.2010 року, п.4.3.4 Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 5 від 06.01.2012 року, та п.3.1. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва належить розгляд та вжиття заходів, у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку, щодо фактів самочинного будівництва.

У відповідності до п.п. 1.3, 1.6.3 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 835 житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним будівництвом є нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що у виконання наведених вище нормативних актів, у квітні 2014 року виявлено факт наявності на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1, землях комунальної власності металевого гаража 3 м на 6.5 м, на віддалі 14м від зазначеного будинку. Користування гаражем відповідача, що стверджується актом ЛКП «Сигнівка» від 08.04.2014 року / а.с. 7 та схематичним зображенням розташування гаражу, а також заявою третьої особи , мешканця кв. 4 вказаного будинку.

Документів на спорудження гаражу позивачу не надано. За таких обставин розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 285 від 08.05.2014 року відповідача зобов'язано в термін до 23.06.2014 року демонтувати самочинно встановлений металевий гараж, розміром 3,00х6,50 м на землях комунальної власності біля будинку /а.с.5/. Згідно із попередженнями ЛКП «Сигнівка» від 19.06.2014 року та від 23.06.2014 року /а.с.9,10/ відповідача попереджено про необхідність демонтувати самочинно встановлений гараж, однак, як вбачається із акту ЛКП «Сигнівка» від 10.07.2014 року /а.с.11/ згадане розпорядження відповідачем виконано не було, що зумовило звернення до суду з позовом.

Судом враховано, що відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідач не заперечив, що металевий гараж, встановлено на землях комунальної власності міста, без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування, використовується ним. Зазначене вище розпорядження не оскаржив, таке чинне, тому підлягає виконанню згідно вимог ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Мотиви апеляційної скарги відповідача щодо неможливості надати суду першої інстанції докази у заперечення позовних вимог, не спростовують правильності висновків суду, оскільки у суді апеляційної інстанції апелянт не послався та не надав таких доказів, не вказав на їх наявність. Визнав факт користування спірним гаражем, який споруджено без дозвільних документів на землях комунальної власності.

Положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідач не спростував жодним чином підставність вимог позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та зобов'язав відповідача демонтувати самочинно встановлений металевий гараж, розміром 3,00х6,50 м на землях комунальної власності біля будинку по. АДРЕСА_1.

Посилання суду у мотивувальній частині рішення на ст.376 ЦК України не дає підстав для скасування чи зміни по суті правильного судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та всебічно з»ясовані обставини справи. Мотиви апеляційних скарг не спростовують висновків суду, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст.. 303 , 304, п.1 ч.1 ст. 307 , ст. 308 , п.1 ч. 1 ст. 314 , 315 , 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац восьмий щодо посилання суду на ч.1 ,4 ст. 376 ЦК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді