АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/997/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/730/15 Доповідач - Козак І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Хома М. В., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДІВІ БАНК" до ОСОБА_1, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗІГДА" про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДІВІ БАНК", третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЗІГДА" про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "ДІВІ БАНК" звернулось до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості у сумі 363655,41 грн. за Договором про відкриття кредитної лінії, додаткової угоди до нього та згідно умов Договору поруки.

У свою чергу ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом про визнання вказаного договору поруки припиненим.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2015р. позов ПАТ "ДІВІ БАНК" задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ "ДІВІ БАНК" заборгованість за кредитним договором №567/КЛ/1 від 18.04.2013р. в розмірі 363655, 41 грн. та 3636,56 судового збору

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "ДІВІ БАНК" про визнання поруки припиненою відмовлено.

Посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду та просить його скасувати і ухвалити нове, яким в позові ПАТ "ДІВІ БАНК" відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно Додаткової угоди від 08.07.2014р. позичальник за кредитним договором зобовязується сплачувати Банку проценти у розмірі 28% річних, проте відповідно до умов Договору про відкриття кредитної лінії розмір процентів становить 23% або 25% річних. Тому, оскільки відповідальність поручителя збільшилась внаслідок збільшення розміру процентної ставки, в силу вимог ч.1 ст. 559 ЦК України існують всі підстави для припинення поруки.

У свою чергу, ПАТ "ДІВІ БАНК" з рішенням суду погоджується та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, так як суд першої інстанції вірно зясував та встановив всі обставини справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

18.04.2013 р. між ПАТ "ДІВІ БАНК" в особі директора Тернопільського відділення ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 17 квітня 2013р. (Банк) та ТзОВ "Компанія "ЗІГДА" в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі Статуту (Позичальник) укладено Договір про відкриття кредитної лінії №567/КЛ/1 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобовязався надати Позичальнику на поповнення обігових коштів кредит у формі кредитної лінії одним або декількома траншами в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 650000 грн., строком дії кредитної лінії з 18.04.2013р. по 18.04.2018р. включно.

Строки користування окремими траншами визначаються відповідними додатковими угодами на видачу таких траншів, при цьому максимальний строк користування кожним окремим траншем складає - 3 (три) місяці, але у будь-якому випадку не може перевищувати строку дії ліміту кредитної лінії ( п.2.1, 2.2, 2.6 договору), а Позичальник зобовязався повернути кредит (транші) в терміни, встановлені у відповідних додаткових угодах до Договору та сплатити проценти за користування коштами, розраховані згідно з фіксованою процентною ставкою - 23% річних за траншами у гривні, якщо інший розмір не встановлений додатковими угодами, та які сплачуються кожного місяця, починаючи з останнього календарного дня кожного місяця, але не пізніше 5 (пятого) числа наступного за ним місяця (п.2.1,2.2,4.1,4.2 договору).

Пунктом 4.4 Договору сторони погодили наступну черговість сплати (погашення) грошових зобов'язань: штрафні санкції та інші платежі Позичальника і витрати Банку, пов'язані з умовами цього договору, прострочені комісії, строкові комісії, прострочені проценти, прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення Позичальником виконання відповідних зобовязань за договором), строкові проценти, строкова сума основного боргу за кредитом/траншем.

За умовами п.п. 7.3, 7.6 умов кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобовязань Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня за кожен день прострочення, при цьому строк позовної давності встановлюється у пять років.

Відповідно до п.п.6.3.7, 9.2 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за договором у разі виникнення простроченої заборгованості, про що Банк повідомляє Позичальника повідомленнями в порядку передбаченому цим договором.

Згідно п.10.1, 10.2 Кредитного договору позичальник зобовязується починаючи з 18.04.2013р. та до моменту повного погашення кредиту за цим Договором, щомісячно проводити через поточний рахунок Позичальника №7001, що відкритий у Банку не менш як 100% усіх надходжень від здійснення господарської діяльності. У випадку порушення цієї умови, розмір діючої процентної ставки за користування кредитом, вказаний у Договорі автоматично, без необхідності підписання будь-яких додаткових угод чи інших документів, збільшується на 2% пункти річних.

18.04.2013 року між ПАТ "ДІВІ БАНК" та фізичною особою ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено договір поруки за умовами якого відповідач ОСОБА_1 зобовязався відповідати по зобовязаннях позичальника ТзОВ "Компанія "ЗІГДА", які виникають з умов Договору про відкриття кредитної лінії №567/КЛ/1 від 18.04.2013 року в повному обсязі, як існуючих на день укладення договору так і таких, що можуть виникнути в майбутньому.

У Договорі поруки (п. 1.1.2) розтлумачується поняття "основний договір" - Договір про відкриття кредитної лінії з усіма діючими та майбутніми змінами та/або доповненнями.

Пунктом 2.2 Договору поруки встановлено: "порукою за цим договором забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов'язань Позичальника за Основним договором, що існують в теперішній час і тих, що можуть виникнути у майбутньому, у тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках Основного договору..."

08.07.2014р. згідно Додаткової угоди №14, яка є невідємною частиною Кредитного договору, ПАТ "ДІВІ БАНК" надав ТзОВ "ЗІГДА" кредитний транш на суму 384772,59грн. для погашення усієї простроченої заборгованості Позичальника перед Банком за Договором. Строк повернення траншу встановлюється відповідно до Графіку погашення (а.с.22,23).

Однак, Позичальник ТзОВ "Компанія "ЗІГДА" належним чином не виконувала грошових зобовязань перед кредитором по поверненню кредиту, внаслідок чого, згідно представленого позивачем розрахунку станом на 12.01.2015 року заборгованість ТзОВ "Компанія "ЗІГДА" за Договором про відкриття кредитної лінії №567/КЛ/1 від 18.03.2013р. становить 363655 грн. 41 коп. з яких 318241,53 грн. - прострочена сума основного боргу за кредитом, 27008,11 грн. - сума прострочених відсотків, 18405,77 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту та відсотків.

У звязку з порушенням Позичальником умов договору щодо сплати чергових платежів та відсотків за користування кредитом Банк направив на адресу ТзОВ "Компанія "ЗІГДА" вимогу №2014/11/05-2/3 від 05.11.2014р. та на адресу Поручителя ОСОБА_1 вимогу №2014/11/05-2/2 про дострокове виконання зобовязань за Кредитним договором у строк до 10.11.2014р., та повідомив про застосування з 03.11.2014р. підвищеної відсоткової ставки, які були ними одержані, проте залишені без виконання.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015р. у справі за позовом ПАТ "ДІВІ БАНК" до ТзОВ "ЗІГДА" про стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором, вирішено стягнути з ТзОВ "ЗІГДА" в користь ПАТ "ДІВІ БАНК" 363655,41 грн. заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "ДІВІ БАНК" Тернопільський міськрайонний суд виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

З даними обставинами та висновками погоджується і колегія апеляційного суду.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Оскільки ТзОВ "ЗІГДА" порушило виконання взятого на себе зобовязання, кредитні кошті не повернуло згідно встановлених умов та строків, то і позовні вимоги ПАТ "ДІВІ БАНК" є підставними та обґрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 на збільшення у розумінні п.1 ст. 559 ЦК України обсягу його відповідальності за Кредитним договором, як поручителя, у звязку з укладенням Додаткової угоди № 14 від 08.07.2014 року, суд першої інстанції вірно зазначив необґрунтованими, оскільки можливість подальшого укладення додаткових угод у Кредитному договорі не лише допускалась, а й прямо була передбачена. Також ОСОБА_1 підписанням Договору поруки дав свою безумовну та безвідкличну згоду на збільшення розміру основного зобовязання та збільшення обсягу його відповідальності перед Кредитором, що може виникнути в майбутньому (п. 2.3 Договору поруки).

Відповідно до ст. 529 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1051 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія апеляційного суду критично оцінює доводи апелянта стосовно того, що договір поруки слід вважати припиненим, оскільки згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Твердження ОСОБА_1, що він не погоджував змінену процентну ставку в розмірі 28% річних, що є зміною умов Кредитного договору та збільшенням обсягу його відповідальності спростовується умовами Кредитного договору та Договору поруки.

Так, згідно п.2.2. Кредитного договору сторони домовились, що розмір процентної ставки за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі 23% річних, якщо інший розмір не встановлено згідно з умовами Договору та/або в додаткових угодах до Договору, в тому числі щодо надання траншів.

Відповідно до п.3.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит шляхом видачі окремих траншів на підставі укладеної між Сторонами письмової додаткової угоди до цього Договору, в якій зазначається сума та валюта траншу, строк користування ним, розмір процентної ставки за користування траншем тощо.

За п.10.3. Кредитного договору сторони підтверджують що порядок встановлення іншого розміру процентної ставки за користування кредитом не вважається Сторонами як зміна Банком таких процентних ставок за користування кредитними коштами в односторонньому порядку, а є такою, що вчинена за взаємною домовленістю обох Сторін.

За п.2.2. Договору поруки порукою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобовязань позичальника за Основним договором, що існують в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому, у тому числі на підставі окремих угод, укладених в рамках Основного договору.

За умовами п. 2.3 Договору поруки, Поручитель та Кредитор ознайомлені та погоджуються з умовами Основного договору, зокрема стосовно розміру основного зобов'язання, що забезпечується порукою відповідно до цього Договору, розуміючи при цьому можливість зміни його розміру у випадках, передбачених умовами будь-якого Основного договору. Як наслідок, цією порукою також забезпечується основне зобовязання у разі його зміни (збільшення або зменшення), якщо така зміна обумовлена застосуванням умов будь-якого Основного договору щодо збільшення або зменшення розміру основного зобовязання. При цьому у випадку внесення змін до будь-якого Основного договору та/або цього Договору Поручитель підписанням цього Договору дає свою безумовну та безвідкличну згоду на таке збільшення розміру основного зобов'язання та збільшення обсягу його відповідальності перед Кредитором, що може виникнути в майбутньому (п. п. 2.3.1).

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних так кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Таким чином, зміна процентної ставки за користування кредитними коштами була передбачена та була погоджена сторонами як кредитним договором, так і договором поруки.

З огляду на це, суд першої інстанції вірно встановив відсутність підстав для визнання поруки припиненою та обґрунтовано стягнув заборгованість із ОСОБА_1 як з поручителя.

Крім того, не є обґрунтованим твердження апелянта, що Кредитний договір підписувався ТзОВ "Компанія "ЗІГДА", а Договір поруки ОСОБА_1 як фізичною особою, а тому останній не міг знати про зміну розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, так як Поручитель ОСОБА_1 та директор ТзОВ "ЗІГДА" одна і та ж особа.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5