Справа № 263/5440/15-ц
Провадження № 2-н/263/610/2015
УХВАЛА

19 травня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву Житлово-будівельного кооперативу «Парус» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по експлуатації та ремонту будинку та квартири, утримання прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

ЖБК «Парус» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по експлуатації та ремонту будинку та квартири, утримання прибудинкової території з урахуванням трьох відсотків річних в розмірі 2239,26 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., а також витрати на сплату юридичних послуг в розмірі 350 гривень, а всього просить стягнути 2832,86 гривень.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно з п. 13 постанови № 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що заявником на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості надано розрахунок заборгованості з щомісячними нарахуваннями, проте із нього не вбачається розрахунок саме трьох відсотків річних, які заявник, крім іншого, просить стягнути з ОСОБА_2

Згідно з п. 5 постанови № 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» судовий збір за вимогами про видачу судового наказу становить 50 відсотків ставки, що визначається з оспорюваної суми у разі звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження.

Заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу сплачено судовий збір в сумі 243,60 гривень в той час, коли судовий збір при подачі зазначеної заяви має бути 121,80 гривень.

Згідно з п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що заявником разом з заявою надано угоду про надання юридичних послуг, вартість яких зазначена в розмірі 350 гривень. Проте розрахунку вартості виконаних юридичних робіт до суду не надано.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається спір про право, тому суд відмовляє заявникові у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 100-101 ЦПК України, п. 5, 13 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ст. 257 ЦК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Житлово-будівельному кооперативу «Парус» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по експлуатації та ремонту будинку та квартири, утримання прибудинкової території.

Розяснити Житлово-будівельному кооперативу «Парус» його право звернутись до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: О.М. Томілін