Провадження №2-о/485/9/15
27 травня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді - Лисенко М. Є.,
при секретарі - Семенака А.Г.,
з участю заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - адвоката Фінкевич І.В.,
представника КМ України - Зубрицької А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, Антитерористичний центр при Службі Безпеки України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення
24 лютого 2015 року ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила суд встановити факт участі її чоловіка ОСОБА_2 , у бойових діях під час антитерористичної операції; встановити факт його загибелі під час бойових дій в районі проведення антитерористичної операції та факт носіння та використання зброї та бойових припасів у бойових діях під час антитерористичної операції.
В обґрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_2 , її чоловік, який приймав участь в бойових діях в районах проведення антитерористичної операції в складі Добровольчого Українського корпусу, створеного Правим сектором, 25 липня 2014 року загинув у бою в селі Піски Ясинуватського району Донецької області.
Встановлення та підтвердження факту участі ОСОБА_2 , який приймав участь в бойових діях по захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності, в воєнізованих підрозділах без офіційного оформлення на засадах самоорганізації та з врахуванням власної громадянської позиції, викликає необхідність щодо визначеності його статусу, як учасника АТО, з метою отримання соціальних прав та гарантій його родиною.
Так, встановлення факту загибелі ОСОБА_2 , саме під час бойових дій в районі проведення АТО, є необхідним для визнання членів його родини особами, на яких розповсюджується Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
В судовому засіданні заявник та її представник підтримали подану заяву та просили її задовольнити.
Заінтересована особа - Громадська організація «Правий сектор» у судове засідання свого представника не направила, судові повістки до суду не отримувала, документи повернулися до суду в зв`язку с закінченням терміну зберігання.
Заінтересована особа - Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції представника у судове засідання не направила. Голова служби направив письмове пояснення та не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту участі ОСОБА_2 , у бойових діях під час антитерористичної операції та факту його загибелі під час бойових дій в районі проведення антитерористичної операції. Але зауважив, що у разі їх задоволення правових наслідків це не матиме. Щодо факту носіння та використання зброї та бойових припасів у бойових діях під час антитерористичної операції це питання не віднесене до компетенції служби.
Представник заінтересованої особи - Кабінету Міністрів України не заперечувала проти задоволення заяви про встановлення факту участі в бойових діях та встановлення факту гибелі під час бойових дій ОСОБА_2 , щодо надання статусу учасника бойових дій та факту носіння та використання зброї та бойових припасів залишила на розсуд суду.
Та пояснила, що на сьогоднішній день чинним законодавством України не передбачено надання статусу учасника бойових дій особам, які брали участь в антитерористичній операції у складі добровольчих формувань територіальної оборони, що були створені державними чи громадськими організаціями, або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Вирішення питання стосовно поширення чинності ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту на членів сім`ї загиблих бійців добровольчих батальйонів (загонів) під час участі в антитерористичній операції потребує законодавчого врегулювання.
На теперішній час у Верховній Раді України зареєстровані законопроекти (реєстр. № 45б4а від 01.09.2014, та реєстр. №5037 від 05,09.2014), які б дозволили надати статус учасника бойових дій особам, які брали участь в антитерористичній операції у складі добровольчих формувань територіальної оборони, та надати у разі їх загибелі відповідні пільги членам їх сімей.
Заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України до суду надіслало письмовий відзив на заяву ОСОБА_1 . В якій зазначало, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій а Мінсоцполітики не наділено функціями в частині встановлення факту участі громадян у бойових діях під час антитерористичної операції.
Заінтересована особа - Антитерористичний центр при Службі Безпеки України до суду надіслало письмову заяву в якій просили виключити їх організацію зі списку зацікавлений осіб ( бо вважали, що рішення по справі ніяких чином не стосується інтересів, прав та обов`язків їх організації).
Заслухавши пояснення учасників процесу, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на наступне.
Згідно положенням частин 1 та 2 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У заяві ОСОБА_1 , ставиться питання щодо встановлення факту участі ОСОБА_2 , в бойових діях під час проведення антитерористичної операції та встановлення факту його загибелі ОСОБА_2 , під час бойових дій в селищі Піски Піски Ясинуватського району Донецької в районі проведення антитерористичної операції, у зв`язку з тим, що встановлення даних фактів має для заявниці юридичне значення, а саме на отримання гарантій щодо захисту соціальних, майнових та інших громадянських прав після загибелі ОСОБА_2 .
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ч.1 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України Про основи національної безпеки України об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.
Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян ( стаття 4 Про основи національної безпеки України.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. (стаття 65 Конституції України).
Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
У преамбулі Закону України Про військовий обов`язок і військову службу зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Статтею 7 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.
Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.
Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст. 6 Закону України №3551-ХП від 22 жовтня 1993 року Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Збройних сил, Нацгвардії СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу, законодавче не врегульовано вирішення питання надання їм статусу учасника бойових дій, хоча загальновідомим фактом є внесення декількох законопроектів щодо внесення змін та доповнень до Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які зареєстровані і перебувають на розгляді Верховної Ради України.
Крім того, розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що участь добровольчих формувань в особливий період, в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.
Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 "Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 22.05.2014, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.
Так, учасниками бойових дій згідно з п.19 ст.6 Закону №3551-ХП від 22.10.1993, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини 8 статті 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Учасники добровольчих формувань, які в особливий період з боку державних установ були допущені в район проведення АТО та приймали участь у бойових діях на боці сил АТО, не були включені в перелік п.19 ст.6 Закону № 3551-ХП від 23.10.1993 (із змінами та доповненнями), а тому, суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту участі її сина в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005року).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до п.2 якого, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції. А в п.4 зазначеної вище постанови КМУ зазначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).
Відповідно до п.5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій… На цих підставах суд дійшов висновку про те, що надання статусу учасника бойових дій не входить до компетенції суду і в цій частині в заяві необхідно відмовити.
Судом встановлено, що відповідно до наданих письмових доказів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсон, 07 червня 2014 року був зарахований до складу п`ятого Окремого Батальйону Добровольчого Українського Корпусу Правий Сектор та приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення АТО, що підтверджується довідкою начальника Штабу 5-го ОБ ДУК Правий Сектор; письмовою відповіддю голови Київського міського осередку Громадської організації Правий Сектор. (а.с.82-83).
При цьому ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання у селищі Піски Ясинуватського району Донецької області, і ці обставини підтверджується: довідкою начальника Штабу 5-го ОБДУК Правий Сектор від 22 серпня 2014 року; Лікарським свідоцтвом про смерть №193 від 25 серпня 2014 року про те, що ОСОБА_2 загинув внаслідок численних ушкоджень дій вогнепальної та іншої зброї; свідоцтвом про смерть, книгою пам`яті загиблих та письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 , яке нотаріально посвідчене, про те що ОСОБА_2 , з липня 2014 року приймав участь в АТО у складі 5-го батальйону Добровольчого Українського корпусу Правий сектор та загину 25 липня 2014 року при звільненні селища Піски Ясинуватського району Донецької області свідком загибелі ОСОБА_2 , був він та інші бійці ДУК, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.14-18,61,82).
Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, а саме в частині встановлення факту участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, у бойових діях під час антитерористичної операції, та факту його загибелі ОСОБА_2 , під час бойових дій в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області в районі проведення антитерористичної операції.
В іншій частині заяви слід відмовити.
Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст.3,4,10,60,88,212,213,214,218,222,256,259 ЦПК України, суд, -

Заяву ОСОБА_1 де заінтересовані особи: громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, Антитерористичний центр при Службі Безпеки України, Міністерство соціальної політики України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.
Встановити факт участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, громадянина України, у бойових діях під час антитерористичної операції.
Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, громадянина України, під час бойових дій в селі Піски Ясинуватського району Донецької області в зоні антитерористичної операції під час виконання бойового завдання.
В іншій частині заяви - відмовити.
Судові витрати не відшкодовуються.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ