Справа № 265/4689/15-ц
Провадження № 2/265/2033/15
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 липня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до товариство з обмеженою відповідальністю «ІГК» про захист прав споживачів, визнання договору майнового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до товариство з обмеженою відповідальністю «ІГК» про захист прав споживачів, визнання договору майнового лізингу недійсним та стягнення коштів. В обгрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачем 29.05.2015 року був укладений договір майнового лізингу №805231, відповідно до якого він на умовах майнового лізингу отримав у користування трактор МТЗ-82 Беларус. Позивач зазначає, що вказаний трактор він отримав для ведення сільськогосподарської діяльності. Вважав, що під час укладання договору лізингу, представник відповідача ввела його в оману, внаслідок чого він як споживач уклав договір на несправедливих умовах. Посилаючись, зокрема на Закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати договір лізингу недійсним та стягнути з відповідача суму вартості фінансування у розмірі 36000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Частина 5 ст.110 ЦПК України передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

З позовної заяви вбачається, що договір було укладено з метою отримання у користування трактору МТЗ-82 Беларус для ведення сільськогосподарської діяльності.

Відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 41 (МСБО 41) «Сільське господарство», сільськогосподарська діяльність - це управління суб'єктом господарювання біологічною трансформацією та збір врожаю біологічних активів для продажу чи для переробки в сільськогосподарську продукцію або в додаткові біологічні активи.

Вищевказаний зміст поняття «сільськогосподарська діяльність» також узгоджується Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 р. №790.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 не є тією особою, яка укладала договір майнового лізингу №805231 від 29.05.2015 року для особистих потреб, а отже у вказаних договірних зобовязаннях він не є споживачем в розумінні п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Місцезнаходженнням відповідача є м.Київ, вул.Звіринецька,63, тобто підсудність Печерського районного суду м.Києва.

Також суд враховує, що відповідно ч.8 ст.110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

З тексту п.5.8 договору лізингу вбачається, що місцем передачі предмету лізингу є спеціалізований салон з торгівлі транспортними засобами, або інше місце визначене лізингодавцем.

Проте, ані позовна заяв, ані додані до неї матеріали не містять відомостей про те, що місцем виконання вказаного договору є Орджонікідзевський район м.Маріуполя.

Таким чином, суддя вважає, що подана позовна заява не підсудна Орджонікідзевському районному суду м.Маріуполя Донецької області.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 до товариство з обмеженою відповідальністю «ІГК» про захист прав споживачів, визнання договору майнового лізингу недійсним та стягнення коштів - повернути позивачеві.

2. Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

3. Ця ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя А.В. Щербіна