№ 336/465/15-ц
пр. № 2/336/790/2015
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус ОСОБА_4, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на частку спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1О, від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2, звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсними видані після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частині, яка складає обовязкову частку у спадщині; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку від 1/3 частки спадкового майна після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким принцип узгоджується з обовязком позивача, встановленим ст. 119 ЦПК України, зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Стаття 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В інший спосіб захисти цивільне право або інтерес суд може виключно у разі, якщо такий спосіб встановлений договором або законом.

Як вказує п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Пункт 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 вказує, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

Однак, позивачем в позовній заяві позовні вимоги відповідно до вимог чинного законодавства не визначені.

Так, позивач не вказує які саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом мають бути визнані недійсними, коли, ким та на чию користь видані такі свідоцтва та на яке конкретно майно. Також позивач не конкретизує заявлені вимоги в частині визнання права власності, оскільки не вказує на яку саме частку якого конкретно майна та на якій саме підставі просить визнати право власності.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши у прохальній частині позовної заяви які саме свідоцтва про право на спадщину просить визнати недійсними, на яке саме майно просить визнати право власності та на якій підставі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус ОСОБА_4, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на частку спадкового майна залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк