Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Кузнєцова В.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на дітей, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на дітей, який в ході розгляду справи неодноразово уточнювала та остаточно просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей в розмірі 3 018,46 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що діти часто хворіють, потребують належного харчування, лікування, одежі, приладів та іграшок для розвитку. Для підготовки дітей до дитячих закладів вона оплачувала відвідування ними занять з розвитку дітей.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що на час ухвалення рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі він був безробітним, проте на теперішній час він офіційно працює на роботі з окладом 1 300 грн та має постійний дохід. Таким чином, він сплачує 1 000 грн на місяць аліментів з заробітної плати 1300 грн. Крім того, має на утриманні непрацездатних батьків: мати - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та батька ОСОБА_7, який є інвалідом ІІ групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС. Враховуючи, що він працює офіційно та має постійний дохід, вважає, що стягнення з нього аліментів повинно відбуватися у частці від доходу, у звязку з чим просив змінити розмір аліментів з 500 грн на кожну дитину щомісячно до 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 305 грн додаткових витрат на лікування дітей.

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено, змінено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 500 грн на кожну дитину щомісячно на 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів скасовано та в цій частині ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_5 не погоджуючись із зазначеним рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_5 не надано будь-яких належних доказів про зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоров'я його або його батьків за час стягнення аліментів, а сам по собі факт його працевлаштування на роботу та протягом року зміни роботи, відповідно до ст. 192 СК України не може бути підставою для зміни форми стягнення аліментів.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
В.О. Кузнєцов