Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Остапчука Д.О

Савченко В.О.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, та уточнивши вимоги, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі - 906 980 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що за договором позики від 04 квітня 2007 року він передав відповідачу кошти в сумі 166 650 грн, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день укладення договору - 33 000 доларів США. Оскільки відповідач не повернув кошти отримані за договором, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким було звернуто стягнення на кошти в розмірі 170 745 грн 44 коп., з них: борг в розмірі - 166 650 грн, пеня в розмірі - 4 095 грн. Відповідачем борг не повернуто. Постановою державного виконавця від 23 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року відмовлено в позові.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 15 травня 2007 року по 12 серпня 2014 року у розмірі 36 256 грн 65 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, просить скасувати вказані рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, посилаючись на невідповідність висновкам судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко