АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1002/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6 до держави, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: УМВС України в Черкаській області, прокуратура Черкаської області, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся в суд з заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.2003 року начальником слідчого відділення Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

21.06.2003 року обрано міру запобіжного заходу - підписка про невиїзд.

25.06.2003 року, 24.03.2004 року та 04.04.2006 року слідчим йому пред'являлось обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України та допитано в якості обвинуваченого.

18.12.2003 року постановою слідчого було накладено арешт на його майно.

Досудове слідство у справі неодноразово зупинялось, також декілька разів справа провадженням закривалась в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Однак, постанови про закриття скасовувались та досудове слідство поновлювалось.

18.11.2012 року справу відносно нього провадженням закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, міру запобіжного заходу у виді «підписка про невиїзд» скасовано, про що він дізнався лише 07.05.2013 року, а копію постанови надано йому 27.05.2013 року.

Вважає, що незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури йому заподіяно моральної шкоди через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне пред'явлення обвинувачення, застосування запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд та накладення арешту на майно.

Просив постановити ухвалу про стягнення за рахунок Державного бюджету на його користь у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди діями органів досудового слідства і прокуратури в розмірі 259 828 гривень.

29.12.2014 року ОСОБА_6 подав доповнення до заяви, в якому просив постановити ухвалу про стягнення з Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди діями органів досудового слідства і прокуратури 305 634 гривень.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалено стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 169 302 гривні на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокуратура Черкаської області подала апеляційну скаргу, в які посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовити

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1/ чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2/ чи є інші фактичні дані /пропущення строку позовної давності тощо/, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3/ які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4/ яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5/ чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6/ як розподілити між сторонами судові витрати.

Вимогам зазначеним в ст.. ст.. 213, 214 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Звертаючись до суду ОСОБА_6 просив постановити ухвалу про стягнення з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду завдану діями органів досудового слідства і прокуратури.

Ухвалою суду від 12.12.2014 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог були залучені УМВМ України в Черкаській області та прокуратура Черкаської області/ а.с. 57/.

Ухвалою суду від 15.01.2015 року до участі у справі в якості відповідача було залучено головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області /а.с. 81/.

Правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду регулюються ст.. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Ч. 1 ст. 1176 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та інше, відшкодовується державою.

Ст.. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» №266 від 01.12.1994 року передбачає, що відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України - Державне казначейство України є юридичною особою.

Відповідно до ст.. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов»язаннями держави.

Згідно зі ст.. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Отже, стягнення шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Враховуючи вищевикладене, належним відповідачем по справі має бути Державне казначейство України.

Із матеріалів справи вбачається, що Державне казначейство України до участі в справі як належний відповідач взагалі не залучалось.

Посилання суду першої інстанції в рішення суду на те, що розглядається заява ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України є таким, що не відповідає матеріалам справи , оскільки Державна казначейська служба України до участі в справі в якості відповідача також не залучалась.

Порядок заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідачів по справі передбачений ст.. 33 ЦПК України.

Відповідно до ст.. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення суду про стягнення коштів на користь позивача з Державної казначейської служби України, яка участі в розгляді справи не приймала, до участі в справі в якості відповідача залучена не була, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке відповідно до положень ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення по справі нового рішення..

Виходячи із вимог Бюджетного кодексу України та ст.. 176 ЦК України, колегія суддів вважає, що залучене до участі в справі в якості відповідача головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області є неналежним відповідачем по даній справі, а тому вимоги ОСОБА_6 про стягнення на його користь моральної шкоди завданої діями органів досудового слідства і прокуратури є такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. ст.. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області - задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6 до держави, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: УМВС України в Черкаській області, прокуратура Черкаської області - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким ОСОБА_6 в задоволенні заяви до держави про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури - відмовити.

Рішення набирає законної сили одразу після його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :