У х в а л а

іменем україни

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними рішення міської ради, державного акта на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними рішення міської ради, державного акта на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки, посилаючись на те, що земельна ділянка ОСОБА_4 (попередній власник - ОСОБА_3) по межі лінія АБ у її акті (лінія ГА в акті ОСОБА_3) накладається на її земельну ділянку приблизно на один метр, тобто порушує її права як власника суміжної земельної ділянки.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним п. 47 додатку 2 рішення 45 сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 22 вересня 2009 року, яким передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистою селянського господарства площею 0,0689 га по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 24 листопада 2009 року, який видано на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0689 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що ОСОБА_2 як суміжний землекористувач особистим підписом погодила межу по лінії ГА із землекористувачем ОСОБА_3 (а. с. 83).

За результатами перевірки, проведеної спеціалістами Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківськін області, встановлено, що на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 збудовано будівлю (гараж) та асфальтову площадку.

Івано-Франківським міським відділом Івано-Франківської регіональної філії ЦДЗК проведено роботи по відновленню меж належної ОСОБА_4 земельної ділянки в натурі. За результатами проведених робіт виготовлено акт підтвердження-відновлення меж земельної ділянки та виготовлено план землеустрою, на якому зазначено межі належної ОСОБА_4 земельної ділянки та межі розташування споруди (гаража).

Ураховуючи результати проведених робіт ДІСГ установлено факт самовільного зайняття частини належної ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,006 га шляхом будівництва будівлі (гаража), (а .с. 51‒52).

Ухвалюючи рішення апеляційний суд, виходив із того, що позивач не довела факту порушення її права користування земельною ділянкою яка належить їй на праві власності.

Апеляційний суд правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко