Справа № 383/209/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді - Бевз О.Ю.,

при секретарі - Оверченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець в залі судових засідань Бобринецького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бобринецької міської ради про визнання права власності на ? квартири в порядку спадкування,-

в с та н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бобринецької міської ради про визнання права власності на ? квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 79,80 кв.м. в порядку спадкування. В обгрунтування позову позивач зазначає наступне.

Співвласниками спірної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тобто кожному із співвласників належить по ? частини вищезазначеної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, і спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_4 спадкоємець першої черги, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_3 спадкоємець першої черги, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 спадщину після його смерті прийняв син ОСОБА_1 спадкоємець першої черги, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (позивач). До маси спадкового майна входить квартира, що розташована у АДРЕСА_1. 22.01.2015р. позивач звернувся до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздової О.П. з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на спадкове майно, яке складається з квартири, що розташована у АДРЕСА_1, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2015р. №28/02-31 державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздова О.П. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність реєстрації відповідним органом правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності ОСОБА_7 на вказане майно. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 (свого батька) за законом, та останній за життя не зареєстрував свого права на спадкове майно, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого спадкового права.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_8 не з'явилися, але надали до суду заяву з проханням розглянути справу без сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити їх.

Відповідач - представник Бобринецької міської ради в судове засідання не з'явився, але від представника (за довіреністю) ОСОБА_9 надійшла заява, в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову, справу просить провести без його участі в зв'язку з професійною зайнятістю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі позовні вимоги визнає повністю та не претендує на прийняття спадщини, а саме квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.08.2007 року, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, співвласниками квартири значаться: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 23.09.2011 року, ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

З матеріалів спадкової справи №23-2012, які надані державним нотаріусом вбачається, що після смерті останнього спадщину прийняв його син ОСОБА_10 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради, та належала ОСОБА_5 на праві власності. Крім того ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і як вбачається з інформації наданої державним нотаріусом Дроздовою О.П. після смерті ОСОБА_10 спадкова справа не заводилась, та заповіти від імені померлого не посвідчувались, що також підтверджено відповідними витягами із спадкового реєстру (а.с. 172, 173).

Згідно довідки Бобринецької міської ради, вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 разом з ним проживала його дружина, яка прийняла спадщину в прядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, але за життя не оформила належним чином свої спадкові права.

В той же час як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.12.2012 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

З матеріалів спадкової справи №15/2015, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_11 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_12 (відповідач по справі), який бажав оформити спадщину за заповітом. Як вбачається з особистої заяви ОСОБА_2 він позовні вимоги визнає повністю та не претендує на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1

Згідно довідки Бобринецької міської ради, вбачається, що на час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав її син ОСОБА_3, який прийняв спадщину в прядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, але за життя не оформив належним чином свої спадкові права.

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 23.07.2014 року, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із спадкової справи №278-2014 року, після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_1 (позивач), якому було постановою державного нотаріуса (а.с. 93) відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину з тих підстав, що право власності не зареєстроване, а ОСОБА_3 є померлим, провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно є неможливим, що в свою чергу унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.ст. 1222 ч. І, 1223 ч.ч. 2,3 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.12 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( ч.2 ст.370 ЦК України, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" в редакції, що діяла станом на дату отримання свідоцтва про право власності на спірну квартиру, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими па це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

При здійсненні громадянами свого права на приватизацію квартир державного житлового фонду відбувається відчуження квартири від одного власника до іншого (від держави до громадянина), яке здійснюється без укладення договору про відчуження у вигляді оформленого свідоцтва. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначив, що передача квартир оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру і не потребує нотаріального посвідчення, при цьому прямо не визначив момент виникнення права власності. Вказаний Закон не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з реєстрацією права власності. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою.фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, однак належним чином своє право реалізувати не може, так як відсутня реєстрація права власності на спірне майно за померлим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1на ? частки квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування підлягає задоволенню, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 (свого батька) за законом, та останній за життя не зареєстрував свого права на спадкове майно, у зв'язку з чим позивач не може реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 1216, 1268 ч.3 ЦК України, ст. 524, ст.548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до до ОСОБА_2, Бобринецької міської ради про визнання права власності на ? квартири в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на ? частки квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 79,80 кв.м., право на яку належало ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області, через Бобринецький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Бевз О.Ю.