У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва у м. Київ, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва у м. Київ, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання договору на відстані недійсним, повернення коштів, та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог вказували, що 28 липня 2014 року в м. Сміла Черкаської області вони зустрілися з відповідачкою ОСОБА_5, яка повідомила, що є партнером і представником компанії Reworld Europe s.r.o., зареєстрованої в Швейцарії, та уповноважена рекламувати продукцію цієї компанії, продавати комплекти продуктів (продукції), надавати інформацію з питань умов використання, комплектності продукції, підключення до послуг, що надаються компанією, а також сприяти потенційним клієнтам у перерахуванні коштів у рахунок оплати вартості продукції.

Після проведення рекламної акції відповідачка ОСОБА_5 запропонувала оплатити вартість комплекту продукту «Бізнес професійний» в сумі близько 2 400 доларів США, до якого входить: картка «Advogrand» на отримання повного пакету цілодобових юридичних послуг відповідно до тарифного плану «Platinum Family» без обмежень всіма членами сім'ї власника картки; картка «Free World Active» на отримання знижки на відпочинок в розмірі 30 - 70 %; сервісна картка «Servece card» (допомога у дорозі власникам автомобілів - послуги евакуатора, невеликий ремонт, доставка пального та інше); карта «Prioriti Pass» для отримання безкоштовного обслуговування в VIP залах очікування в аеропортах; банківська картка на відкритий на її ім'я поточний рахунок у закордонному банку для отримання комісійних за залучення клієнтів для Компанії Reworld Europe s.r.o., додатково пояснивши, що іншими перевагами вказаного нового комплекту продукту «Бізнес професійний» є також автоматичне отримання статусу акціонера компанії, можливість компенсації вартості оплаченого комплекту продукту (продукції) компанії шляхом отримання комісійних за залучення клієнтів.

28 липня 2014 року вони здійснили оплату вказаного комплекту продукту Компанії Reworld Europe s.r.o. шляхом перерахування коштів з платіжної картки емітованої публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», в гривневому еквіваленті суми 2 394,14 доларів США за комерційним курсом, проте не отримали будь-якого документа про укладення договору з компанією або будь-якого інформаційного підтвердження щодо комплектності продукту та порядку надання послуг.

4 серпня 2014 року вони отримали поштою частину оплаченого комплекту продукту «Бізнес професійний» - картку «Advogrand» на отримання пакету юридичних послуг відповідно до тарифного плану Platinum Family протягом року з моменту підключення та картку «Free World Active» на отримання знижки на відпочинок в розмірі 30-70 %. Інші складові комплекту продукту були відсутні.

Неодноразово звертаючись до Компанії Reworld Europe s.r.o. та її українського представництва з претензіями і вимогою повернути кошти, сплачені за отриманий неякісний продукт, вони ніякої відповіді не отримали.

Вважаючи, що компанія Reworld Europe s.r.o. та її партнер і представник ОСОБА_5 порушили їх права споживачів, оскільки приховали необхідну інформацію до прийняття рішення про придбання продукції, надали недостовірну інформацію щодо порядку надання юридичних послуг, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», позивачі просили визнати недійсним договір, укладений між ОСОБА_3 та компанією Reworld Europe s. r. o., стягнути солідарно з вказаної компанії та фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 кошти, сплачені за придбаний неякісний продукт у подвійному розмірі в сумі 4 788,28 доларів США в гривневому еквіваленті за комерційним курсом на дату прийняття судового рішення та 29 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року, закрито провадження у справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просять скасувати постановлені ухвали та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходив із того, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки відсутня угода про підсудність справи з іноземним елементом судам України, відповідач у справі - Компанія Reworld Europe s.r.o. на території України не знаходиться, відомостей про наявність рухомого чи нерухомого майна, на яке можна накласти стягнення, немає, а також компанія немає свого представництва в Україні. Крім того, позовні вимоги до ОСОБА_5 не можуть розглядатися окремо від позовних вимог до Компанії Reworld Europe s.r.o., оскільки вона фактично є офіційним агентом компанії.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст. 17) або ГПК України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів, та має з'ясувати, чи належить вимога особи, що звернулася до суду за захистом свого порушеного права, до цивільної юрисдикції загальних судів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Статтею 205 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Процесуальна регламентація за вичерпним переліком підстав для закриття провадження у справі є гарантією того, що правильно прийнята до провадження заява буде розглянута по суті.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 206 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Закриваючи провадження у справі, суддя всупереч ч. 2 ст. 206 ЦПК України не зазначив, що справа має бути розглянута за правилами господарського або адміністративного судочинства, а зазначив про непідсудність справи судам України.

Однак така підстава для закриття провадження у справі ст. 205 ЦПК України не передбачена, а тому вихід за межі цього переліку розглядається як відмова у правосудді і порушення права на правосуддя.

При цьому законодавством України кожній особі гарантоване право на судовий захист своїх порушених прав та охоронюваних інтересів.

Крім того, визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності. Вирішуючи питання про підсудність цивільних справ з іноземним елементом, судам слід враховувати не тільки норми внутрішньодержавного права, але й колізійні норми, які містяться в конвенціях і двосторонніх договорах України та інших держав про правову допомогу (п. 4). При з'ясуванні обставин, які випливають із зобов'язальних правовідносин за участю іноземного елемента вирішальне значення має вибір права, яким регулюються ці правовідносини. За винятком випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України, сторони договору за ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» згідно із ст. ст. 5, 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України (п. 17).

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Крім того, судам слід з'ясувати які саме вимоги позивачів заявлені до Компанії Reworld Europe s.r.o. в особі Українського представництва у м. Київ та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

Згідно з рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, ч. 1 ст. 55 Конституції України слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик