У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи: Городоцька міська рада Львівської області, відділ Держземагенства в Городоцькому районі Львівської області, про визнання недійсним і скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вилучення землі із чужого незаконного користування та усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 29 грудня 2009 року № 1856 ОСОБА_6 виданий державний акт на право власності НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0923 га по АДРЕСА_1

Постановою Городоцького районного суду Львівської області

від 01 березня 2012 року рішення Городоцької міської ради Львівської області від 29 грудня 2009 року № 1856 «Про затвердження технічної документації та про передачу безоплатно у власність ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_1» скасовано.

ОСОБА_4 просив визнати недійсним та скасувати державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0923 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_6 на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 29 грудня 2009 року № 1856.

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, у якому зазначала, що її неповнолітня донька - ОСОБА_6, 1997 року народження, в інтересах якої вона діє, є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування від 05 грудня 2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 липня 2012 року НОМЕР_2 та державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1. Частину належної їй земельної ділянки площею 0,0597 га ОСОБА_4 загородив огорожею, чим чинить їй перешкоди у здійсненні нею права власності.

ОСОБА_5 просила вилучити частину її земельної ділянки площею 0,0597 га по АДРЕСА_1 із незаконного користування ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у здійсненні права власності на частину її земельної ділянки площею 0,0597 га та знести огорожу із частини її земельної ділянки.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області

від 12 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_6 у здійсненні нею права власності на земельну ділянку площею 0,0597 га, що є частиною її ділянки площею 0,0923 га за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 22 липня

2010 року НОМЕР_1 шляхом знесення (демонтування) з частини її земельної ділянки загорожу, довжиною 68,65 м, що позначена на кадастровому плані земельної ділянки НОМЕР_3 від точки 5 до точки 9 - 16,67 м, від точки 9 до точки 7 - 35,18 м, та від точки 7 до точки 6 - 16,80 м. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 лютого

2015 року рішення Городоцького районного суду Львівської області

від 12 вересня 2014 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та часткового задоволення позову ОСОБА_5 скасовано, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним та скасовано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0923 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, виданий 22 липня 2010 року ОСОБА_6 на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 29 грудня 2009 року № 1856. У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які користуються суміжними земельними ділянками, на яких розташовані належні їм на праві власності житлові будинки, виник спір з приводу землекористування.

Рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 02 липня 2009 року № 1644 затверджено межу суміжних земельних ділянок між ОСОБА_6 - власницею будинку по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 - власником будинку по

АДРЕСА_2 щодо наявних меж від вул. Перемишльська вздовж всієї ділянки згідно абрису. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну ділянку в користь ОСОБА_6

(а. с. 59-60).

На підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області

від 29 грудня 2009 року № 1856 ОСОБА_6 22 липня

2010 року видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0923 га, що розташована по АДРЕСА_1 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 29).

Не погоджуючись з рішеннями Городоцької міської ради Львівської області від 02 липня 2009 року № 1644 та від 29 грудня 2009 року № 1856 ОСОБА_4 оскаржив їх в судовому порядку, звернувшись до суду з відповідним позовом.

Постановою Городоцького районного суду Львівськї області

від 01 березня 2012 року визнано протиправними та скасовано рішення Городоцької міської ради Львівської області від 02 липня 2009 року № 1644 «Про земельний спір між ОСОБА_6, власницею будинку по

АДРЕСА_1, та ОСОБА_4, власником будинку по АДРЕСА_2», а також рішення Городоцької міської ради Львівської області від 29 грудня 2009 року № 1856 «Про затвердження технічної документації та передачу безоплатно у власність ОСОБА_6 земельної ділянки по АДРЕСА_1» (а. с. 11-15).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі ст. ст. 125 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588258/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1>, 126 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588697/ed_2015_02_11/pravo1/T012768.html?pravo=1> право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_02_07/pravo1/T041952.html?pravo=1>».

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-205цс15.

Оскільки рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт скасовані, суд апеляційної інстанції обґрунтованого дійшов висновку про те, що державний акт, виданий на його підставі, також підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П., Євтушенко О.І.