Номер провадження 2/279/1836/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Петрук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -ОСОБА_3, приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації, про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку та договору купівлі продажу земельної ділянки , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №12 по вул. Перетік в селі Михайлівка Коростенського району Житомирської області та земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Перетік в селі Михайлівка Коростенського району Житомирської області, укладені 07 жовтня 2013 року між ним та відповідачем та посвідчені приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перед укладенням договорів він не помітив недоліків, оскільки відповідач зробив косметичний ремонт і приховав тріщини в стінах, протікання стелі ,а в даний час стіни в будинку стали давати ще більші тріщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, ствердив, що він проживає по сусідству з позивачем і не бажає залишатися в неприязних відносинах, а тому згоден повернути позивачу кошти отримані від продажу будинку та земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечує, стверджує, що при укладенні договору купівлі-продажу будинку всі тріщини були видимі, вона з чоловіком після укладення договору купівлі-продажу зробила ремонт, проживали в будинку і виховували дітей. На даний час шлюб між нею та чоловіком розірваний, діти проживають разом з нею, хоча фактично залишаються зареєстрованими в спірному будинку, іншого житла ні у неї , ні у її дітей немає. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом тільки після того, як вона звернулася з позовом про розподіл майна набутого за час шлюбу (яким є саме зазначений будинок).

Орган опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації та приватний нотаріус на неодноразові виклики до суду не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому суд вважає необхідним розглянути дану справу без їх участі, визнавши їх неявку неповажною.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року між сторонами по справі був укладений договір купівлі продажу житлового будинку № 12 по вул. Перетік в с. Михайлівка Коростенського району Житомирської області та земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташована за вказаною адресою. Відповідно до умов даного договору відповідач передав у власність (продав) , а позивач прийняв у власність (купив) зазначене майно. Пунктом 6 вказаного договору (а.с.3) передбачено, що продаж зазначеного будинку здійснюється за ціною 31354 гривні, а продаж земельної ділянки здійснюється за ціною 22925 гривень.

У відповідності до ст.655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із розясненнями постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до вимог ст.16 ЦПК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту своїх прав визнання правочину недійсним, позивач в силу ст.10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Статтею 203 ЦК України передбачено вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1,2,3,5 і 6 ст.203 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Згідно вимог ст. 229 ч.1 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину , прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням . Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в пункті 19 розяснив, що відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним.

Обставини , щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до п.12 договору купівлі продажу житловий будинок візуально оглянутий покупцем до оформлення цього договору. Недоліки чи дефекти, які перешкоджали б його використанню за цільовим призначенням, також будь-які перебудови чи перепланування, незастережені у правовстановлюючому документі та в технічному паспорті на будинок, на момент огляду покупцем виявлені не були.

В судовому засіданні позивач ствердив, що він залишив спірний будинок і пішов проживати до своїх батьків лише після того, як дружина з дітьми переїхала на інше місце проживання. Тобто, причиною не проживання у будинку стали не тріщини в стінах, а фактичне припинення шлюбних відносин.

Третя особа ствердила, що будинок придатний для проживання, в ньому зроблений ремонт. Вона вимушена була залишити будинок через неможливість подальшого сумісного проживання, сімені розлади.

Згідно з вимогами ст.230 ЦК України, на яку також посилається позивач в позові, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З огляду на положення ст.230 ЦК України предметом доказування у цій справі є умисел у діях відповідача ОСОБА_6 , обставини щодо яких позивача введено в оману чи обставини, які перешкоджали вчиненню правочину і не повідомлені власнику нерухомого майна та їх істотність.

За правилами ст. 60 УПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини,Є на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною другою ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено та не доведено того, що при укладенні договорів купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 діями відповідача ОСОБА_2 введено в оману і що такий обман дійсно мав місце та мало місце істотність значення обставин, щодо яких введено в оману. Не доведено позивачем, що в момент укладання договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки були порушені його права, що він уклав ці договори внаслідок помилки.

А тому суд відмовляє в задоволенні його позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203,215 ЦК України , - суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації, про визнання недійсним договору купівлі продажу житлового будинку та договору купівлі продажу земельної ділянки відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів після його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Коваленко В.П.