Справа № 305/676/15-ц
Провадження по справі № 2/305/442/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

23.04.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказала, що за життя її матері ОСОБА_4 на праві особистої власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 Рахівського району Закарпатської області. До впорядкування номерів будинок значився за адресою: АДРЕСА_1). ІНФОРМАЦІЯ_2 року її мати ОСОБА_4 померла, після чого відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 Рахівського району Закарпатської області. При житті матір"ю ОСОБА_4, 05 березня 1991 року було складено заповіт, яким все своє майно, а також належний їй житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла їй ОСОБА_2. Як спадкоємець за заповітом вона звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені нею документи і виявила розбіжності в її паспорті, в якому вона значиться, як ОСОБА_2 та в заповіті, в якому вона зазначена, як ОСОБА_5, у зв'язку з чим їй надане усне роз'яснення стосовно необхідності встановлення факту належності їй заповіту. Через технічну помилку особи, яка складала заповіт від імені матері вона позбавлена можливості отримати спадщину, заповідану їй матір"ю. Підтвердженням того, що ОСОБА_4 являється їй матір"ю стверджено свідоцтвом про її народження. Разом із зазначеними перешкодами в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів спадкового будинку за спадкодавцем ОСОБА_4, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва. Однак з цим вона не погоджуються з огляду на таке, та із підтвердженням наступними документами. Так, житловий будинок був зареєстрований у погосподарській книзі, підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №511 від 12 березня 2015 року та характеристика будинку, господарських будівель та споруд, складеної КП "БТІ" Рахівської районної ради. Саме відсутність необхідності в реєстрації технічної документації на будинок, на момент його видачі і спричиняє сьогодні подання нею як спадкоємцем позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. Майнових спорів з приводу заявлених ним вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_2, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської областів судове засідання не з'явився, однак сільський голова - Сметанюк О.В. надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачки ОСОБА_4, після чого відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 Рахівського району Закарпатської області.

Оскільки спадщина за померлою ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

При житті ОСОБА_4, 05 березня 1991 року було складено заповіт, яким все своє майно, а також належний їй житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла сввоїй дочці - ОСОБА_5.

З довідки №512 від 12.03.2015 року, виданої виконавчим комітетом Костилівської сільської ради, встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_4 в користь позивачки є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №39875261 від 16 березня 2015 року.

Звернення позивачки до суду з вимогою встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок та розбіжностей у заповіті і паспорті стосовно по батькові позивачки.

Підтвердженням того, що ОСОБА_4, являється матір"ю позивачки ОСОБА_2, стверджується свідоцтвом про народження позивачки, серії НОМЕР_1 від04 березня 1960 року.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що заповіт складений 05 березня 1991 року ОСОБА_4 на користь дочки ОСОБА_5 належить позивачці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вартість спадкового житлового будинку на даний час становить 18715 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1930 році.

З довідки №511 від 12.03.2015 року, виданої виконавчим комітетом Костилівської сільської ради, встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до 1991 року, а з 1991 року АДРЕСА_1 згідно погосподарських книг належав померлій ОСОБА_8.

За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 Кодексу).

У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 прийняла спадщину за своєю матір'ю ОСОБА_4, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 212-215, 218, 223,294 ЦПК суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт належності позивачці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці АДРЕСА_2 Рахівського району Закарпатської області заповіту складеного 05 березня 1991 року ОСОБА_4 в користь дочки ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

мешканкою АДРЕСА_2 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4

право власності на житловий будинок, АДРЕСА_1

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.