АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-2513/2007 Головуючий в І інстанції Біла-Кисельова А.А.
Номер провадження №22-ц/791/1849/2015 Доповідач: Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 травня 2015 року у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року державний виконавець ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, зазначивши, що на виконанні ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 03.07.2007 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з 25.05.2007 року і до повноліття дитини.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 4057,26 грн., державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до виконання зобов'язань, покладених рішенням суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 травня 2015 року в задоволенні подання державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_5 за межі України відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого 03.07.2007 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з 25.05.2007 року і до повноліття дитини (а.с.7).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 02.10.2008 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.5).

Станом на 01.05.2015 року заОСОБА_5 рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 4057,26 грн., про що свідчить довідка-розрахунок заборгованості (а.с.8).

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що проведені заходи примусового виконання рішення не дають позитивного результату, у боржника відсутнє нерухоме та рухоме майно, він не перебуває на обліку у Херсонському міському центрі зайнятості як безробітний та офіційно не працевлаштований.

Однак матеріали справи не містять достовірних відомостей, які б давали підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання свого зобовязання за рішенням суду. Твердження державного виконавця про те, що боржнику неодноразово направлялися виклики зявитися до державного виконавця для вирішення питання щодо сплати заборгованості, не може свідчити про факт ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення суду, а сам лише факт існування заборгованості по аліментам не є достатнім доказом умисного ухилення, які в розумінні вищезазначених положень законодавства дають підстави для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

З огляду на відсутність даних про те, що боржник має намір виїхати за межі країни з метою ухилення від виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування немає, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду не спростовують, у звязку із чим підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПК України.

Головуючий

Судді