РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого судді Голубкової М.А.,

при секретареві Ходирєвій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Петрушенко Л.Л.,

представника третьої особи Ботової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпропецсталь» ім. А.М. Кузьміна, третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Запоріжжі про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання пов'язаного з виробництвом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищезгаданим позовом.

В позові зазначено, що починаючи з 1980 року позивач працювала в ПАТ «Елетрометарургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». 21.11.1014 року вона звільнилась за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. В зв'язку з впливом небезпечних виробничих чинників позивач отримала професійне захворювання. Медичний висновок Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» клініка професійних захворювань від 18.11.2014 року № 3945, щодо обґрунтування діагнозу професійного захворювання підтвердив випадок професійного захворювання: хронічний бронхіт ІІ в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.; вібраційна хвороба ІІ (хронічна полірадикулоневропатія з помірним больовим синдромом, статико-динамічними порушеннями і дегенеративно-дистрофічними порушеннями у вигляді вигляді ДФА І ст. ліктьових суглобів, ДФА І ст. колінних суглобів.; хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з початковим ступенем зниження слуху (І ст.); початкова субкапсулярна катаракта обох очей; супутній: хронічний гастродуоденіт в ст. ремісії. Пресбіопія. Викривлення носової перетинки. Хронічний середній карієс. Хронічний періодонтит.

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 23.12.2014 року.

Актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів на ПАТ „Дніпроспецсталь". Причина виникнення наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва прокатного цеху ПАТ „Дніпроспецсталь„: пилу, переважно фіброгенної дії - 10,8-19,4 мг/м3 при ГДК - 4,0 мг/м3; вібрації локальної - 116-117 дБ при ГДР і 112 дБ; рівень вібрації загальної - 105-106 дБ при ГДР - 101 дБ; еквівалентного рівня шуму і 69-84 дБ „А" при ГДР 80 дБ „А"; інфрачервоного випромінювання 253 - 518 Вт/м2 при ГДР - 140 Вт/м2.

Професійне захворювання встановлено лише 24 листопада 2014. Однак професійне захворювання відбулося за довго до складання медичного висновку та акту розслідування, з моменту тривалого впливу в умовах шкідливих виробничих факторів позивач вже мала стійку втрату працездатності фізичну та психологічну травму за обставин які склалися, що підтверджується медичним висновком ДУ „Інститут медицини національної академії медичних наук України" клініка професійних захворювань від 24.11.2014 №3945. Тобто захворювання було тривалим.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги професійної МСЕК від 03.03.2015 року сер. АБ № 0028339, позивачеві встановлено стійку втрату професійної працездатності 60 відсотків, та встановлено 3 групу інвалідності. Причина інвалідності: професійне захворювання.

За станом здоров'я позивач обмежена у побуті, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням позивач постійно вимушена знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. Унаслідок цього порушені її звичайні соціальні зв'язки, та позивач знаходиться у нервовій напруженості, що негативно впливає на її психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у позивача погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість.

У зв'язку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності, для організації свого життя і життя своєї родини позивач докладає додаткові зусилля. Оскільки отримала неоцінену шкоду здоров'я, що безпосередньо впливає на її моральний стан.

Позивач постійно вимушена проходити лікування в закладах охорони здоров'я.

Позивач вказує, що сукупність всіх цих обставин дуже впливає на її моральний стан, та завдає великі душевні переживання.

Позивач просить суд:

Стягнути з ПАТ „Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" на свою користь моральну шкоду у зв'язку з отриманням професійного захворювання в розмірі 500 000 гривен (п'ятсот тисяч гривен) та стягнути з ПАТ „Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" на користь держави судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача заперечує проти позову, надала суду письмове заперечення в якому вказує, що дійсно, 23.12.2014 р. комісією з розслідування професійних захворювань було складено акт (форми П-4), в якому зазначено, що ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання «Хронічний бронхіт II в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз. Легенева недостатність І-ІІ ст., вібраційна хвороба II ст. (хронічна попірадікулоневропатія з помірним больовим синдромом, статико-динамічними порушеннями і дегенеративно-дистрофічним порушенням у вигляді ДФА І ст. ліктьових суглобів, ДФА І ст. колінних суглобів), хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з початковим ступенем зниження слуху (І ст.), початкова субкапсулярна катаракта обох очей», яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Причиною професійного захворювання є: «наявність на робочому місці ОСОБА_4 пилу, переважно фібро генної дії - 10,8-19,4 мг/м3 при ГДК -4,0 мг/м3; вібрації локальної - 116-117 дБ при ГДР-112 дБ (рівень вібрації загальної - 105-106 дБ при ГДР-101 дБ); еквівалентного рівня шуму -69-84 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»; інфрачервоного випромінювання - 253-518 Вт/м2 при ГДР -140 Вт/м2.

Діюче законодавство допускає роботу у важких та шкідливих умовах праці. У відповідності до вимог діючого законодавства (ст.29 КзпП України) позивач була повідомлена підприємством про умови праці, про наявність важких та шкідливих виробничих факторів, про що свідчить регулярне отримання позивачем засобів індивідуального захисту, спецхарчування, додаткових пільг та компенсацій, а саме, призначення пенсії на пільгових умовах, доплата за шкідливі умови праці 16%, додаткова відпустка 14 днів.

Будучи обізнаною про негативні наслідки впливу шкідливих факторів праці на власне здоров'я, позивач самостійно уклала трудовий договір та продовжувала виконувати роботу в таких умовах тривалий час, тим самим, з власної ініціативи свідомо допускала погіршення свого здоров'я.

Пільгову пенсію відповідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991р. ОСОБА_4 оформила з 09.11.2005 р. та продовжувала працювати як машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на гарячих роботах, до 21.11.2014 р., що підтверджується довідкою за підписом в.о. директора з персоналу С.В.Барабанова.

Таким чином, після того, як позивач відпрацювала на вказаних роботах 25 років на ПАТ «Дніпроспецсталь» та мала загалом стаж, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991р. і отримала пенсію, вона мала можливість перейти на іншу роботу в інших умовах праці з метою збереження власного здоров'я. Проте, позивач самостійно з власної ініціативи продовжувала працювати у важких умовах праці, тим самим, свідомо допускала ще більше погіршення свого здоров'я.

Відповідно до діючих норм вказаного відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, відноситься до обов'язків Фонду і здійснюється особам за рахунок Фонду.

З доводами позивача в обґрунтування своїх моральних страждань відповідач не згоден, тому що вони є безпідставними, непідтвердженими. Позивач не обґрунтувала і не надала суду доказів того, щодо суми моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. вона вимагає на відшкодування моральної шкоди.

Представник третьої особи вказала, що при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження обставин, якими сторони обґрунтовують свої доводи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпропецсталь» ім. А.М. Кузьміна і отримала ушкодження здоров`я, а саме 23.12.2014 р. комісією з розслідування професійних захворювань було складено акт, в якому зазначено, що ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання «хронічний бронхіт II в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз, легенева недостатність І-ІІ ст., вібраційна хвороба II ст. (хронічна попірадікулоневропатія з помірним больовим синдромом, статико-динамічними порушеннями і дегенеративно-дистрофічним порушенням у вигляді ДФА І ст. ліктьових суглобів, ДФА І ст. колінних суглобів), хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з початковим ступенем зниження слуху (І ст.), початкова субкапсулярна катаракта обох очей», яке виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. Причиною професійного захворювання є: «наявність на робочому місці ОСОБА_4 пилу, переважно фібро генної дії - 10,8-19,4 мг/м3 при ГДК -4,0 мг/м3; вібрації локальної - 116-117 дБ при ГДР-112 дБ (рівень вібрації загальної - 105-106 дБ при ГДР-101 дБ); еквівалентного рівня шуму -69-84 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»; інфрачервоного випромінювання - 253-518 Вт/м2 при ГДР -140 Вт/м2.

Даний факт відповідачем не оспорюється.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК країни та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.12.2014 року (а.с. 12), встановлено хронічне професійне захворювання. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров'я, а саме професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь» (п. 16 акту). Рекомендовано згідно акту забезпечення постійного використання працівниками цеху при роботі засобів індивідуального захисту, своєчасно виконувати рекомендації заключних актів за результатами медичних оглядів працівників певних категорій, щодо оздоровлення та раціонального працевлаштування ( п. 18 акту).

Згіднодовідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги професійної МСЕК від 03.03.2015 року сер. АБ № 0028339, позивачеві встановлено стійку втрату професійної працездатності 60 відсотків. Позивачеві також встановлено 3 групу інвалідності. Причина інвалідності: професійне захворювання. ( а.с. 17-18)

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, фізичні і моральні страждання позивача в зв'язку з професійним захворюванням; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про загальне обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійне захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, суд-

В И Р И Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійного заводу «Дніпроспецсталь» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп.

Строк оскарження рішення суду до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: М.А. Голубкова