УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова (далі - ТОВ «УФА «Верус»), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості в розмірі 511 660,34 доларів США, що за курсом Національного Банку України становить 4 088 166,11 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 умов кредитного договору, укладеного 17 жовтня 2005 року між ним та Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), а також неналежним виконанням умов договорів поруки відповідачами ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_5, ОСОБА_6 Внаслідок неналежного виконання зобов'язань позичальником виникла заборгованість у розмірі 511 685,37 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 55 198,24 доларів США; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 54 239,27 доларів США; заборгованості за комісією за користуванням кредитом в сумі 14322,39 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 387925,47 доларів США. Позивач просив стягнути солідарно на свою користь з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суму заборгованості у розмірі 511 660,34 доларів США, що за курсом НБУ становить 4 088 166,11 грн та стягнути солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість в сумі 200 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 178 958,14 доларів США. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «ВЕРУС», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року вказане рішення суду першої інстанції змінено, скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 178 958,14 доларів США та в частині солідарного стягнення з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн заборгованості за вказаним кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_4, солідарно з ОСОБА_5 та з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАЕ2GF01270137 від 17 жовтня 2005 року, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 55 198,24 доларів США; заборгованість за відсотками в сумі 25 912,31 доларів США; заборгованість за комісією в сумі 8 543,18 доларів США; заборгованість за пенею в розмірі 55 198,24 доларів США, а всього: 144 851,97 доларів США. Стягнуто з ТОВ «УФА «Верус», солідарно з ОСОБА_4 200 грн заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GF01270137 від 17 жовтня 2005 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором відмовити в зв'язку з пропуском строків позовної давності для звернення до суду з такими вимогами, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 17 жовтня 2005 року укладено кредитний договір № HAE2GF01270137, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 64 950 доларів США зі сплатою процентів за його користування у розмірі 12,72 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 жовтня 2015 року. Відповідно до умов договору позичальник, зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, процентами, неустойкою, комісією та іншими витратами в строки та в порядку передбаченими кредитним договором.

З метою забезпечення позивальником умов виконання кредитного договору, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 17 жовтня 2005 року було укладено договір поруки №1, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

В цей же день, 17 жовтня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №2, за змістом аналогічним зазначеному вище договору поруки №1.

22 березня 2011 року, з метою забезпечення позичальником умов виконання кредитного договору, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «УФА «Верус» було укладено договір поруки, відповідно до якого останній відповідає перед банком з позичальником як солідарні боржники в розмірі 200 грн.

За змістом п. 12 Договорів поруки № 1 та № 2 від 17 жовтня 2005 року, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання повернення кредиту за кредитним договором.

Боржник свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 03 вересня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 511 685,37 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 55 198,24 доларів США; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 54 239,27 доларів США; заборгованості за комісією за користуванням кредитом в сумі 14322,39 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 387925,47 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та стягуючи з боржника та поручителів суму заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов вірного висновку про те, що відповідачем ОСОБА_4 неналежним чином виконувались умови кредитного договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість по сплаті основної заборгованості, процентів за користування кредитом та неустойки у вигляді пені за порушення строків оплати, при цьому розмежувавши солідарну відповідальність кожного з поручителів.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, поданої заявником ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7, апеляційний суд обґрунтовано зауважив, що підстави для застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності до поручителя ОСОБА_6 відсутні, оскільки положеннями п. 12 Договору поруки №1 встановлено строк дії договору поруки, а саме 5 років з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто цей строк не сплинув, отже позивач має право на судовий захист свого порушеного права. При цьому апеляційним судом враховано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2014 року, залишене без змін ухвалою судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання частково недійсним договору поруки №1 та припинення цього договору відмовлено.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року в частині позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а отже не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова