1Справа № 335/3827/15-ц 2/335/1226/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Смоляк А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2013 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 130. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені у травні 2014 р. у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони постійно сваряться, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги. Просилашлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає.

Від позивача та відповідача надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Проти постановлення рішення за їх відсутності не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 130, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2013 року.

Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.

Шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2014 року з причин відсутності взаєморозуміння, постійних сварок, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть, обидва наполягають на розірванні шлюбу. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена.

Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, у звязку із чим просить суд відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Здановська) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 травня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 130 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_1 Здановська.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя А.В. Шалагінова