Справа № 2-2369/11
Провадження № 2/500/713/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Івановій Ю.П.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_2

до

Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України

про

скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку

В С Т А Н О В И В:

Позивач та його представник змінили первісні позовні вимоги та пояснили, що за наказом № 15-ос від 02 лютого 2011 року позивач був звільнений з посади виконуючого обов'язки заступника начальника-начальника відділу експлуатації насосних станцій та групових водопроводів Одеського облводгоспу за систематичне невиконання своїх функціональних обов'язків відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України. Разом із тим вважає наказ незаконним через те, що він був прийнятий за результатами наказу №250 від 10 грудня 2010 року про оголошення догани за незадовільну організаційну роботу та безконтрольність щодо роботи підвідомчих управлінь по сталому функціонуванню Кілійського та Татарбунарського водопроводів. Пояснили, що пояснення щодо вказаного наказу від нього не відповідач не зажадав, а упущення були результатам роботи Одеської дирекції по будівництву водогосподарських об'єктів, що у свою чергу підтверджені долученими документами. Разом із тим рішення про його звільнення були прийняті керівником Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України без отримання згоди профспілкового комітету та з перевищенням повноважень, що передбачено положенням про Одеське обласне виробниче управління по водному господарству,яке затверджене наказом Державного комітету України по водному господарству за № 92 від 26 березня2008 року, пунктом 5.2 якого звільнення його з посади як заступника начальника є компетенцією Державного комітету України по водному господарству за поданням начальника облводгоспу. Просить вказані накази скасувати, стягнути середній заробіток 135733 грн. та за юридичну допомогу 2000 грн.

Представник відповідача допустив повторну неявку в судове засідання, оповіщений у встановленмоу порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. У минулих судових засіданнях проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що за наказом №233 було затверджено нову структуру облводгоспу та функціональні повноваження, у тому числі і позивача, ознайомлення з якими підтверджено його підписом під наказом. За п.5 додатку 1 вказаного наказу на позивача були покладені обов'язки щодо організації надійної та економічно-ефективної експлуатації Кілійського та Татарбунарського групових водопроводів, які були аналогічні повноваженням за наказом № 51 від 15 березня 2010 року. За результатами перевірки листів начальників Татарбунарського міжрайонного управління водного господарства від 06 грудня 2010 року та Кілійського управління водного господарства від 06 грудня 2010 року були встановлені ознаки недосконалого керівництва, про що відповідно до акту №1 від 10 грудня 2010 року позивач відмовився від надання пояснень. В результаті за наказом №250 від 10грудня 2010 року позивачеві оголошена догана. Наказом по облводгоспу за №2 від 06 січня 2011 року позивача було призначено відповідальним за проведення інвентаризації та підготовки матеріалів для подальшого списання об'єктів незакінченого будівництва і встановлено двотижневий строк для звітування про результати. З метою перевірки стану виконання вказаного наказу була проведена нарада, на якій п.4 протоколу №1 від 01 лютого 2011 року визначено невиконання позивачем наказу щодо проведення інвентаризації, що у подальшому було розцінено як систематичне невиконання покладених на ОСОБА_2 функціональних обов'язків, внаслідок чого позивача було звільнено за наказом № 15-ос від 02 лютого 2011 року за систематичне невиконання своїх функціональних обов'язків відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України. На засіданні профспілкового комітету було прийняте рішення не розглядати подання щодо звільнення ОСОБА_2 з посиланням на вимог ст. 43-1 КЗпП України, за якими звільнення керівника організації, заступників керівника та керівників відділів не відносить до компетенції профспілкового органу, внаслідок чого таке звільнення проводиться без погодження з профспілковим комітетом.

Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Трудовою книжкою позивача визначено, що за наказом № 15-ос від 02 лютого 2011 року позивач був звільнений з посади виконуючого обов'язки заступника начальника-начальника відділу експлуатації насосних станцій та групових водопроводів Одеського облводгоспу за систематичне невиконання своїх функціональних обов'язків відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України.

Сторони визначили, що звільнення за систематичне невиконання своїх функціональних обов'язків пов'язане із наказом №250 від 10 грудня 2010 року.

Вказаним наказом №250 від 10 грудня 2010 року Одеського обласного виробничого управління по водному господарству Державного комітету України по водному господарству за незадовільну організаційну роботу та безконтрольність щодо роботи підвідомчих управлінь по сталому функціонуванню Кілійського та Татарбунарського водопроводів позивачеві оголошена догана. Із вказаним наказом позивач не погодився і 10 грудня 2010 року під час ознайомлення з наказом пояснив про те, що власник або уповноважений ним орган повинен зажадати письмові пояснення, що передбачене вимогами ст. 149 КЗпП України.

Ознайомлення позивача з наказом 10 грудня 2010 року підтверджене його розписом, де він вказує про відсутність конкретних недоліків в його діяльності.

Службовою запискою позивача до голови Державного комітету України по водному господарству, який є підпорядкованим керівником у відповідності до п. 1.1 положення про Одеське обласне виробниче управління по водному господарству, яке затверджене наказом Державного комітету України по водному господарству за № 92 від 26 березня 2008 року, позивач посилається на документацію, яка підтверджує відсутність його провини у результатах, за якими його притягають до дисциплінарної відповідальності.

Долученими протоколом наради від 20 листопада 2009 року «Про підвищення ефективності роботи Кілійського групового водопроводу та покращання роботи з подачі води населенню», протоколом наради від 25 лютого 2010року «Про підвищення ефективності роботи Кілійського, Татарбунарського групових водопроводів та покращання роботи з подачі води населенню, протоколом від 01 червня 2010 року технічної ради з питання подачі питної води в м.Кілія з очисних споруд Кілійського групового водопроводу, протоколом від 09 червня 2010 року технічної ради з питання забезпечення питною водою сіл Струмок, Спаське, Баштанівка Татарбунарського району в 2010 році та на перспективу, протоколом від 23 червня 2010 року технічної ради з питання подачі питної води в м.Кілія від очисних споруд Кілійського групового водопроводу, протоколом від 22 вересня 2010 року наради з питання поліпшення роботи Татарбунарського групового водопроводу, інформацією начальника Кілійського управління водного господарства за №872 від 16 листопада 2010 року на адресу позивача, протоколом від 23 вересня 2010 року наради з питання подачі питної води в м.Кілія з очисних споруд Кілійського групового водопроводу, листом Кілійського міського голови за № 1742 від 05 жовтня 2010 року на адресу відповідача, протоколом робочої наради від 23 листопада 2010 року, факсограмою позивача за № 336/22/09 від 25 листопада 2010 року на адресу начальників Кілійського УВГ та Татарбунарського МУВГ, листом начальника Кілійського УВГ від 29 листопада 2010 року за № 902 на адресу позивача з переліком зауважень щодо заходів для покращення роботи Кілійського групового водопроводу, листом начальника татарбунарського міжрайонного управління водного господарства за № 020867/02/09 від 06 грудня 2010 року та доповідною запискою позивача на адресу свого начальника, тобто відповідача по справі від 13 грудня 2010 року суд визнає підтвердженими обставини виконання позивачем своїх функціональних обов'язків, що передбачені долученими документами по справі, з якими позивач ознайомлений 25 листопада 2010 року.

Актом за № 1 від 10 грудня 2010 року встановлена відмова позивача від надання пояснень стосовно незадовільної організаційної роботи по експлуатації групових водопроводів по Кілійському і Татарбунарському управліннях.

Разом із тим проведений за участю позивача обсяг робіт не дає суду можливості погодитись з висновками відповідача про незадовільну організаційну роботу.

Інші докази до матеріалів справи не долучені.

З урахуванням вказаного у відповідності до вимог ст. 149 ч.3 КЗпП України без належного врахування ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника стягнення у вигляді догани визнається необгрунтованим, що зумовлює його скасування.

Наказом відповідача за № 2 від 06 січня 2011 року позивач призначений відповідальним за проведення інвентаризації та підготовку матеріалів для передачі, списання тощо по об'єктах незакінченого будівництва татарбунарського групового водопроводу, Кілійського групового водопроводу, Дністровського групового водопроводу та Суворовського групового водопроводу. Пунктом 4 вказаного наказу строк проведення інвентаризації визначено два тижні, контроль за виконанням цього наказу покладений на головного інженера облводгоспу ОСОБА_3

На вказаному наказі позивач 06 січня 2011 року наполягав на призначені комісії, головою якого призначити особу, яка контролює виконання цього наказу ОСОБА_3 та інших осіб. Разом із тим, з урахуванням погодних умов та знаходження ряду об'єктів на території Республіки Молдова строк проведення інвентаризації запропоновано не менше одного місяця з необхідністю отримання документації, яка була відсутня на 06 січня 2011 року.

Наполягання позивача суд визнає обгрунтованим з урахуванням вимог, передбачених Інструкцією з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, яка затверджена наказом Головного управління Державного казначейства України за № 90 від 30 жовтня 1998 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 728/3168 від 16 листопада 1998 року з наступними змінами.

У відповідності до п. 1.11.-1.12 вказаної інструкції відповідальність за організацію інвентаризації, правильне та своєчасне її проведення несе керівник установи. Головний бухгалтер, разом із керівниками відповідних підрозділів та служб, зобов'язаний контролювати дотримання установлених правил проведення інвентаризації. Для проведення інвентаризації наказом керівника установи створюється комісія з числа працівників установи за обов'язкової участі головного (старшого) бухгалтера. Інвентаризаційну комісію очолює керівник установи чи його заступник. Наказом установлюється також терміни початку та закінчення робіт з проведення інвентаризації та порядок відображення її результатів у обліку.

Разом із тим у відповідності до п.2.1-2.3 вказаної Інструкції до початку інвентаризації слід перевірити:

наявність і стан реєстрів обліку (карток, книг, описів та ін.);

наявність і стан технічних паспортів та іншої технічної документації;

наявність документів на основні засоби, що здані чи прийняті установою в оренду, на зберігання, на тимчасове користування. За відсутності документів слід забезпечити їх отримання чи оформлення.

При виявленні розходжень і неточностей у бухгалтерському обліку або технічній документації необхідно в ці документи внести відповідні виправлення й уточнення.

Для оформлення даних інвентаризації основних засобів (будівель, споруд, передавальних пристроїв машин і обладнання, транспортних засобів, інструментів, комп'ютерної техніки, виробничого і господарського інвентарю тощо) застосовується Інвентаризаційний опис основних засобів (додаток 1).

У випадках, коли проведені капітальні роботи (надбудова поверхів, прибудова нових приміщень та інше) або часткова ліквідація будівель і споруд (злам окремих конструктивних елементів) не відображені в бухгалтерському обліку, комісія повинна за відповідними документами визначити суму збільшення або зменшення балансової вартості об'єкта і привести в описі дані про проведені зміни. Одночасно з цим комісія повинна встановити винних осіб і причини, з яких конструктивні зміни об'єктів не отримали відображення в обліку.

Своїми зауваженням до наказу про призначення інвентаризації позивач наполягав на проведенні вищевказаних дій, що також вимагало і більшого терміну, ніж два тижні, про що вказано у наказі. Відсутність належних документів і запропоновані заходи для належного виконання інвентаризації визначені у доповідній записці позивача на адресу відповідача 31 січня 2011 року.

Натомість в судове засідання представником відповідача не надані матеріали, які підтверджують проведення інвентаризації на час розгляду справи. Неодноразова суд відкладав судові засідання через відсутність акту незакінчених будівництвом об'єктів, а представник відповідача на полягала на його відсутності і вказала, до письмового документа про відсутність вказаного акта надати не зможе.

Неодноразово суд відкладав судові засідання для виклику в якості свідків керівника відповідача, головного інженера, головного бухгалтера та осіб, на підставі звернень яких було прийнято рішення про неналежне виконання позивачем своїх функціональних обов'язків. Ухвалами суду від 19 листопада 2013 року, 12 листопада 2014 року, 04 лютого 2015 року були оштрафовані за злісне ухилення від явки в суд та застосовано процесуальний примус у вигляді примусового приводу

· ОСОБА_4 начальника Кілійського міжрайонного управління водного господарства Одеського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України;

· ОСОБА_5 начальника Татарбунарського міжрайонного управління водного господарства Одеського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України;

· ОСОБА_6 головного інженера Одеського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України;

· ОСОБА_7 головного бухгалтера Одеського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України;

· ОСОБА_8 начальника відділу експлуатації Одеського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України.

Незабезпечення примусового приводу змусило суд ухвалами від 16 березня 2015 року, 08 квітня 2015 року та 20 травня 2015 року проводити допит свідків в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення яких доручено татарбунарському районному суду Одеської області та Малиновському районному суду м. Одеси.

Разом із тим в судові засідання до Малиновського районного суду м. Одеси свідки не з'явились. З урахуванням вказаного пояснювальна записка ОСОБА_7, яка долучена до довідки про середню заробітну плату позивача без надання належної документації не може визнаватись за доказ належної організації та проведення інвентаризації з боку керівника установи та головного бухгалтера.

Таким чином не спростовані пояснення позивача щодо неможливості проведення інвентаризації за відсутності необхідної документації та знаходження деяких об'єктів за межами України.

Таким чином відсутні підстави для визнання позивача таким, що незадовільно виконував наказ про проведення інвентаризації.

З урахуванням вказаного подання відповідача на адресу голови профкому облводгоспу було розглянуто і протоколом №1 засідання профспілкового комітету облводгоспу від 01 лютого 2011 року відмовлено у розгляді з посиланням на вимог ст. 43-1 КЗпП України щодо можливості розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Разом із тим, п.5.2 Положення про Одеське обласне виробниче управління по водному господарству, яке затверджене наказом №92 Державного комітету України по водному господарству від 26 березня 2008 року звільнення з посад заступників начальника облводгоспу за поданням начальника облводгоспу здійснює Держводгосп, тобто Державний комітет України по водному господарству.

З урахуванням вказаного звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки заступника начальника відділу насосних станції групових водопроводів Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України також проведене з перевищенням повноважень начальника облводгоспу.

Таким чином відсутні підстави для звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки заступника начальника відділу насосних станції групових водопроводів Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України за систематичне невиконання своїх функціональних обов'язків відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України.

у відповідності до вимог ст. 235 ч.2 КЗпП України якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не звини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Довідкою за №79 від 18 листопада 2013 року середньомісячна заробітна плата за період з 01 листопада 2010 року по 31 січня 2011 року склала 2561,12 грн. Вказана довідка відповідає вимогам розрахунку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами, з урахуванням чого довідку за № 16 від 12 березня 2015 року суд не приймає до уваги.

З урахуванням вказаного загальна сума, що підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог складає 135733 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати, які в розмірі 2000 грн. за правову допомогу підлягають стягненню на користь позивача.

Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню, складає 137733 грн.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Пункт 4 наказу №250 від 10 грудня 2010 року про оголошення ОСОБА_2 догани скасувати.

Наказ № 15 від 02 лютого 201 року про звільнення ОСОБА_2 з посади виконуючого обов'язки заступника начальника відділу насосних станції групових водопроводів Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України за систематичне невиконання своїх функціональних обов'язків відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України скасувати.

Поновити ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов'язки заступника начальника відділу насосних станції групових водопроводів Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України.

Стягнути з Одеського обласного управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України на користь ОСОБА_2 137733 грн.(сто тридцять сім тисяч сімсот тридцять три грн.)

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення 2561,12 грн.(дві тисячі п'ятсот шістдесят одна грн. 12 коп.) підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9