справа № 691/285/15-ц
провадження № 2/691/149/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.,

при секретарі судових засідань Йосипенко І.М.

з участю:

позивачки ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про втрату права користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_2 звернулася із заявою до ОСОБА_3, за участю третьої особи Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про втрату права користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що вона має на праві власності житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1, де здійснена державна реєстрація ОСОБА_3, який добровільно вибув з 2007 року із будинку і перестав ним користуватися, проте із реєстраційного обліку не знявся. Реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає їй користуватися і розпоряджатися будинком на власний розсуд. Звернулася до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, та просила його задоволити, вказавши, що відповідач тривалий час, а саме близько семи років не проживає у будинку та, вважає, що може рахуватися померлим.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, підтвердженням чому є надіслання судових повісток та рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень за №523 від 06 березня 2015 року, №406 від 07 березня 2015 року, №154 від 22 березня 2015 року та оголошення про виклик до суду, яке було розміщено в газеті «Черкаський край» від 18 березня 2015 року в №21, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутності або перенесення розгляду.

Третя особа Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до суду, будучи вчасно та належним чином повідомленою, не з»явилася, але надіслала заяву за вх.№1248 від 13 березня 2015 року, в якій просить розглянути справу без участі представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Неявка відповідача та третьої особи не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторона повідомлена вчасно та належним чином про розгляд справи. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об'єктивного розгляду справи і слухає справу у їх відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивачку, вивчивши лист третьої особи, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачці ОСОБА_2 на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 07 вересня 1990 року та технічного паспорту, належить житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 (а.с.5,8). Як вбачається із копії Будинкової Книги для приписки громадян, що проживають по АДРЕСА_1, у будинку зареєстрований спів житель ОСОБА_3 (а.с.6-7), який, згідно довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 19 лютого 2015 року з 01 серпня 2007 року вибув з м.Городище Черкаської області (а.с.9). Відповідно до довідки Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 17 березня 2015 року за №1320, відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1 і знятим з реєстрації не значиться. Як вбачається з довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського РУЮ від 26 березня 2015 року №1462, актовий запис про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, по м.Городище та Городищенського району - відсутній.

Правова позиція Європейського Суду з прав людини, а саме пункт 1 ст. 8 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла, що охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав («Пауэлл і Рейнер проти Об»єднаного Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі «Джілов проти Великобританії» від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Статус зазначених рішень - остаточне. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод.

У національному законодавстві та судовій практиці право на житло гарантоване людині ст. ст.47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду.

За ст. 9 ч.3 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону - ст. 319 ЦК України. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, передбачених ч.3 ст. 71 ЖК України, і даний перелік є вичерпним.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку - ст. 72 Житлового Кодексу України. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, надано роз'яснення щодо підстав визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Із зазначеного роз'яснення та відповідно до ст. 107 Житлового Кодексу України, де зазначено, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття, випливає, що наймач або члени його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову. В силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Частина 1 ст.405 ЦК України, закріплює право за членами сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Проте, у випадку тривалого нездійснення членом сім»ї власника свого права користування, яке надає йому ст.405 ЦК України, зокрема у разі відсутності без поважних причин понад один рік, він втрачає своє право користування, якщо інше не було встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З врахуванням вищенаведеного, відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, що належить позивачці.

Позов підтверджується копіями: паспорту ОСОБА_2, копією договору купівлі-продажу від 07 вересня 1990 року, копією технічного паспорту житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1, копією Будинкової Книги для приписки громадян, що проживають по АДРЕСА_1, довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 19 лютого 2015 року, довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського РУЮ від 26 березня 2015 року №1462.

На підставі наведеного, керуючись ст. 48 Конституції України, Європейською конвенцією «Про захист прав людини та основних свобод», ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України, ст. 9, 61, 71, 72, 107 Житлового кодексу України, постановою пленуму Верховного Суду України, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 та ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про втрату права користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1, яке належить на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 07 вересня 1990 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительці АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Савенко