Справа №473/1195/15-ц 22.06.2015 22.06.2015 22.06.2015
Провадження №22-ц/784/1393/15
Провадження №22-ц/784/1393/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

22 червня 2015 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: прокурора Цвікілевич Н.В.,

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача управління державної казначейської

служби ОСОБА_4,

представника відповідача головного територіального управління

юстиції ОСОБА_5,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року, ухвалене по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, Приватного підприємства «НИВА - В.Ш.», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області про застосування наслідків правочину, визнаного недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції (далі ВДВС Вознесенського МРУЮ), Приватного підприємства «НИВА - В.Ш.» (далі ПП «НИВА В.Ш.»), Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області про застосування наслідків правочину, визнаного недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 21 жовтня 2013 року вона придбала з прилюдних торгів житловий будинок №40, що розташований по вулиці Ногіна в місті Вознесенську Миколаївської області, сплативши за нього кошти в розмірі 42 108 грн. 75 коп.

Вищезазначене нерухоме майно належало ОСОБА_6 та було реалізовано з прилюдних торгів в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення з останнього коштів на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2014 року, у звязку з порушенням під час проведення публічних торгів правил, встановлених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, визнано недійсними протокол №1513133 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, затверджений 21 жовтня 2013 року директором Філії ПП «НИВА В.Ш.», акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений 28 жовтня 2013 року начальником ВДВС Вознесенського МРУЮ та свідоцтво від 11 грудня 2013 року про право власності на житловий будинок №40 по вулиці Ногіна в місті Вознесенську Миколаївської області, видане приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу на імя ОСОБА_3, реєстраційний №923.

Посилаючись на викладені обставини, вимоги ч.1 ст.216, 1212 ЦК України та порушення її прав, позивач просила повернути їй сплачені за недійсним договором кошти, шляхом стягнення їх з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПП «НИВА - В.Ш.» на користь ОСОБА_3 42 108 грн.75 коп. та судові витрати 421 грн. 10 коп. Цим же рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ВДВС Вознесенського МРУЮ, ПАТ «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області про застосування наслідків правочину, визнаного недійсним.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неповне зясування судом дійсних обставин справи та порушення вимог матеріального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами договору від 21 жовтня 2013 року, укладеного за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації майна, є позивач та ПП «НИВА В.Ш.» з якого і потрібно стягувати кошти. Щодо стягнення коштів з інших відповідачів, то на думку міськрайонного суду, таких підстав для стягнення коштів немає, оскільки останні не були стороною правочину, який був визнаний судом недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновками міськрайонного суду, виходячи з наступного.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за їх результатами акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі - продажу майна на прилюдних торгах, а відтак - є правочином.

Оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі продажу, то така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч.1-3 та ч.6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст. 215 ЦК України).

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за №745/4038 (далі - Тимчасове положення).

Такий висновок узгоджується з нормами ст.ст.650,655 та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд.6 Тимчасового положення, гл.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст.34 Закону України «Про нотаріат»).

Така правова позиція викладена й у постанові Верхового Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс/12.

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів віднесено до угод купівлі-продажу, й така угода визнана недійсною у судовому порядку, але без застосування наслідків недійсного правочину, тому вимога про застосування наслідків недійсного правочину може бути заявлена окремо.

За загальним правилом, встановленим ст.216 ЦК України, наслідком укладення правочину, що не відповідає вимогам закону і визнається недійсним, є двостороння реституція.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Двостороння реституція можлива лише між сторонами правочину, який визнано недійсним з підстав невідповідності його вимогам закону, та полягає в тому, що сторони повертаються до попереднього стану.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 жовтня 2013 року ОСОБА_3 придбала з прилюдних торгів житловий будинок №40 по вулиці Ногіна в місті Вознесенську Миколаївської області за 42 108 грн. 75 коп.

Вказане майно належало ОСОБА_6 та було предметом іпотеки й реалізовано з прилюдних торгів в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення в солідарному поряду з нього та ОСОБА_7 130 290 грн. 67 коп. на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Прилюдні торги були проведені ПП «НИВА В.Ш.» на підставі договору №1513133 від 14 червня 2013 року про надання послуг по організації і проведенню торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), укладеного з ВДВС Вознесенського МРУЮ та у відповідності до Генерального договору №4 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, укладеного 23 січня 2012 року між Державною виконавчою службою України та Спеціалізованою організацією ПП «НИВА В.Ш.».

Із листа ВДВС Вознесенського МРУЮ також вбачається, що кошти в сумі 42 108 грн. 75 коп., отримані від позивача за придбаний нею будинок, розподілені наступним чином:

· 36 488 грн. 69 коп. - перераховані ПАТ «УкрСиббанк» (як стягувачу) за реалізоване майно;

· 1 573 грн. витрати виконавчого провадження - перераховані на спеціальний рахунок ГУЮ у Миколаївській області;

· 4 047 грн. 06 коп. виконавчий збір - перераховано до державного бюджету на розрахунковий рахунок, що належить Державній казначейській службі України.

28 жовтня 2013 року державним виконавцем складено акт проведення прилюдних торгів, на підставі якого ОСОБА_3 отримала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на вказаний обєкт нерухомості від 11 грудня 2013 року, видане приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу на її імя, реєстраційний №923.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації вказаного житлового будинку. Як встановлено рішенням суду, торги визнано недійсними з підстав порушення вимог закону, зокрема, порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Зі змісту договору №1513133 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), укладеного 14 червня 2013 року між ВДВС Вознесенського МРУЮ та Філією 15 ПП «НИВА В.Ш.», вбачається що останнє виступило продавцем на торгах та зобовязалося відшкодувати органу ДВС та власнику арештованого майна збитки, повязані з неналежним виконанням своїх обовязків, у тому числі, у разі знищення чи пошкодження майна, переданого на реалізацію, з вини організації, відшкодувати відділу вартість майна, за якою воно переданого на реалізацію (п.п.2.4.4 п.2.4).

Згідно із п.3.1 договору винагорода організатора торгів становить 14,5 %, що також узгоджується з п.3.1 Тимчасового положення.

Із матеріалів справи слідує, що ПП «НИВА В.Ш.» прийняло нерухоме майно на реалізацію, провело прилюдні торги від свого імені, виступаючи продавцем, та затвердило протокол їх проведення (в особі Миколаївської філії).

Отже, сукупний аналіз та оцінка викладеного, свідчить про те, що зазначений договір за своєю правовою природою є договором комісії, тому відчужувачем майна за таким договором є спеціалізована організація як комісіонер, що відповідає вимогам ст.ст. 1011-1013 ЦК України.

За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст.1011 ЦК України).

За такого, висновок суду першої інстанції про те, що продавцем за недійсною угодою є спеціалізована організація, яка проводила публічні торги є вірним та відповідає вищевказаним положенням діючого законодавства.

Також є вірним висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог до інших відповідачів, оскільки останні не були сторонами правочину - прилюдних торгів, тому правовідносини між ними та позивачем не виникали, а реституція регулює відносини лише між сторонами визнаного недійсним договору.

На думку колегії суддів, відсутні підстави і для стягнення з Відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області грошових коштів відповідно до вимог ст.1212 ЦК України, як отриманих безпідставно, оскільки спірні кошти були набуті за існування достатніх правових підстав та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

Отже, не заперечуючи право позивача на отримання грошових коштів внаслідок визнання прилюдних торгів недійсними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов вірного висновку про стягнення спірних коштів саме з ПП «НИВА В.Ш.», як продавця за договором.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не заслуговують на увагу, оскільки всі посилання позивача, викладені у апеляційній скарзі, отримали оцінку міськрайонного суду, яка повно та послідовно викладена у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Обґрунтованих доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального або матеріального права, а також посилання на обставини, які давали б суду апеляційної інстанції підстави для переоцінки доказів та спростування висновків суду, апеляційна скарга також не містить.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: