АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1778/15 Головуючий 1 інстанції - Губська Я.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

10 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму основного боргу в сумі 59 116,73 грн., 3 % річних у розмірі 2 270,00 грн., моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначив, що 01 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, про що свідчить розписка про передачу грошової суми у розмірі 40 700 грн., з розрахунку 5 000 доларів США за середньозваженим курсом на готівковому ринку з офіційного сайту НБУ станом на 01.03.2013 року 8,14 грн. за 1 долар США.

Зазначена розписка написана ОСОБА_3 власноручно, містить дату повернення боргу - 20 березня 2013 року, при написанні розписки були присутні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

30 березня 2013 року позивач пред'явив відповідачу усну вимогу про повернення заборгованості, на що відповідач не відреагував.

Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання.

Станом на 30 червня 2014 року сума заборгованості за розпискою складає 59 116,73 грн.

З моменту прострочення до моменту подачі позовної заяви пройшло 459 днів, 3 % річних становлять 2 270 грн.

Загальна сума матеріальної шкоди становить 61 386,73 грн.

Моральну шкоду позивач оцінив у 20 000,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 59 116,73 грн., 3 % річних в розмірі 2 270 грн., у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн., а всього 81 386,73 грн., судові витрати у розмірі 813,87 грн.

22 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 04.11.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення боргу та трьох процентів річних від простроченої суми, з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення боргу та трьох процентів річних від простроченої суми, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 526,530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та тих обставин, що 01 березня 2013 року між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_3.( позичальник) укладено договір позики і позичальник не виконала прийнятого на себе зобов'язання за договором про повернення позикодавцеві суму позики в зазначений у договорі строк. Доказів на підтвердження повернення суми боргу позичальником у встановлений строк та на час розгляду справи судом не надано.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи, та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 20 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Зазначений висновок зроблено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України зміни рішення суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, на підставі вимог статті 309 ЦПК України, судова колегія змінює рішення суду першої інстанції, а саме скасовує його в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 20 000 гривень у відшкодування моральної шкоди і ухвалює в цій частині нове рішення по суті позовних вимог про відмову ОСОБА_4 у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами мали місце договірні відносини і відшкодування моральної шкоди у разі невиконання прийнятого позичальником зобов'язання не передбачалося.

Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України апеляційний суд у зв'язку зі зміною рішення суду першої інстанції вирішує питання щодо розміру судових витрат , які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2014 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 на його користь у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Зменшити суму понесених судових витрат по оплаті судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 з 813,87 грн. до 613,87 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-