Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/457/15-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 45 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання : Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської Ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської Ради на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської Ради (далі - КП «Житомиртеплокомуненерго») звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання за період з 01.10.2009 р. по 04.02.2013 р. в сумі 4419 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що квартира АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2, забезпечувалась послугами з централізованого опалення, які надає позивач. Між сторонами склались фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з теплопостачання, однак, починаючи з жовтня 2009 року відповідач не оплачує надані послуги, в зв'язку з чим станом на 04.02.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 4419,40 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Житомиртеплокомуненерго», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції проігноровані правові позиції щодо стягнення заборгованості за теплопостачання в зв'язку з самовільним відключенням від мережі теплопостачання та не враховано вимоги Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно якої самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати наданих послуг застосовуються наслідки, встановлені ст. 625 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відключення від мереж централізованого опалення проводилось колишнім власником квартири ОСОБА_3 не самовільно, оскільки опалення приміщень квартири з 2008 року здійснюється котлом на газовому паливі, договір на обслуговування якого укладений з ВАТ «Житомиргаз». Відтак, суд дійшов висновку, що позивач послуги з теплопостачання фактично не надає, а тому підстав для стягнення заборгованості в розмірі 4419,40 грн. немає.

Проте, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Послуги з теплопостачання та водовідведення надаються споживачам відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правилами).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2, відповідно до договору дарування, який був укладений з ОСОБА_3 18.01.2011 року, є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.41,42).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.02.2013р. № 47 вищевказана квартира, через те, що не відповідає санітарним та технічним вимогам для проживання була виведена з житлового фонду міської ради (а.с.69)

Під час апеляційного розгляду справи відповідач пояснив, що квартира до травня 2008 року була підключена до мережі централізованого опалення. Після 12.05.2008 року послуги з централізованого опалення не надавались, оскільки в квартирі було підключено автономне опалення.

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення (далі - ЦО) він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі - Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і ГВП подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, КП «Житомиртеплокомуненерго» посилалося на те, що відповідачем не дотримано порядку відключення квартири від мережі централізованого опалення, тому підстави для зняття його з обліку, як споживача послуг теплопостачання, відсутні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з протоколу № 8 від 22.06.2006 року засідання міської постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання (далі - Комісія), остання надала дозвіл колишньому власнику квартири ОСОБА_3 на відключення в міжопалювальний період року квартири АДРЕСА_1 від мереж ЦО та ГВП (а.с.43).

Виконавчий комітет Житомирської міської ради листом від 17.07.2006 року роз'яснив ОСОБА_3 порядок відключення квартири від ЦО та ГВП, а також зазначив, що відключення приміщень від внутрішньобудикових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку (КВЖРЕП № 8), представника виконавця послуг ЦО і ГВП (ОПТМ «Житомиртеплокомуненерго») та власника квартири. По закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж теплопостачання, який в 10 термін подається заявником до Комісії на затвердження (а.с.44). Колишній власник ОСОБА_3 отримала від ОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» 28.07.2006 року за № 2409 технічні умови на відключення опалення та виконала роботи по підключенню квартири до автономного опалення. Разом з тим, по закінченню робіт, акт про відключення від мережі ЦО і ГВП, з участю представника виконавця послуг не складався і до Комісії на затвердження не подавався.

Відповідач ОСОБА_2 лише 04 лютого 2013 року звернувся до КП «Житомиртеплокомуненерго» з заявою, в якій просив зафіксувати факт відключення квартири від мережі ЦО (а.с.33)

05 лютого 20013 року представник КП «Житомиртеплокомуненерго» за участю споживача ОСОБА_2 склали акт контрольної перевірки попереднього відключення опалення в квартирі. Зі змісту вказаного акту вбачається, що опалювальні прилади в кількості двох штук демонтовані повністю; встановлено газово-опалювальний котел; стояки ЦО не ізольовані (а.с.34).

За таких обставин, коли єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною Комісією, а проведене відповідачем відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним, то суд дійшов помилкового висновку про безпідставність позову. Відтак висновок суду про безпідставність стягнення коштів за послуги з централізованого теплопостачання, які фактично не надаються, не можна визнати обґрунтованим.

Разом з тим, вимоги КП «Житомиртеплокомуненерго» про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання за період з 01.10.2009 р. по 04.02.2013 р. в сумі 4419 грн. 40 коп. підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином, оскільки право власності на квартиру у відповідача ОСОБА_2 виникло тільки 18.01.2011р., вимоги про стягнення з нього, як власника квартири, заборгованості за послуги централізованого теплопостачання за період з 01.10.2009р. по 17.01.2011р. є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності переривається : вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого борг або іншого обов'язку, у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ЦК України)

За змістом ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає застосуванню.

В суді першої інстанції відповідач послався на пропуск строку позовної давності, а томі він підлягає застосуванню.

Позивачем 12 червня 2014 року подавалася заяву на видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з 01.10.2009 року по 04 лютого 2013 року в розмірі 4419,40 грн. і суддею Корольовського районного суду м.Житомира 27 червня 2014 року винесено відповідний судовий наказ, який скасований за заявою боржника 05 вересня 2014 року.

Позов подано до суду 15.01.2015 року, а тому колегія суддів вважає строк позовної давності по вимогах за період 18.01.2011р. по 11.06.2011р. пропущеним.

В той же час, колегія суддів вважає поважною причину пропуску строку позовної давності по вимогах за період з 12.06.2011 р. по 15.01.2012 р., оскільки позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу у червні 2014 року і після отримання ухвали суду про скасування судового наказу подав до суду відповідний позов.

На підставі викладеного, з урахуванням наданих позивачем розрахунків суми боргу (а.с. 5,6,76,77), з відповідача підлягає стягненню заборгованість за послуги централізованого теплопостачання за період з 12.06.2011р. по 04.02.2013р. в розмірі 2332,92 грн., а у задоволенні решти вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, суд першої інстанції, зробивши висновки, що не відповідають обставинам справи, неправильно застосувавши норми матеріального права й порушивши норми процесуального права, дійшов помилкового висновку про безпідставність позовних вимог. Оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України позивачу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, присуджуються понесені і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 192,63 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської Ради задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 червня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської Ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської Ради заборгованість за послуги централізованого теплопостачання за період з 12.06.2011р. по 04.02.2013р. в розмірі 2332,92 грн. та витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 192,63 грн.

У задоволенні решти позовних вимог за період з 01.10.2009р. по 17.01.2011р. відмовити за безпідставністю вимог, а за період з 18.01.2011р. по 11.06.2011р. у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Судді