Справа № 346/1290/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1236/2015
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Коломийської міської ради, про надання дозволу на виготовлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини та надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Коломийської міської ради, про надання дозволу на виготовлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини та надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2015 року позов задоволено частково. Дозволено без нотаріальної згоди батька ОСОБА_3, тимчасовий виїзд неповнолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі його матері ОСОБА_2 або інших уповноважених нею осіб за кордон України до 01.01.2016 року з дня набрання цим рішенням законної сили, в ОСОБА_5, в рамках співпраці з цією країною Коломийського навчально-виховного комплексу №9 «Школа природничо-математичний ліцей».

Дозволено ОСОБА_2 оформляти проїзні документи та згоди (заяви) для виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_4, без нотаріальної згоди батька дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог чинного законодавства, прав та інтересів неповнолітньої дитини.

При ухваленні рішення суд обмежив право дитини на відпочинок, що грубо суперечить Декларації прав дитини, яким передбачено, що дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Не враховано суддом також і положень статті 31 Конвенції про права дитини, згідно якої держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом.

На думку апелянта обмеження полягає у тому, що рішенням деталізовано, що тільки до 01.01.2016 року дозволено виїзд без оформлення згоди батька ОСОБА_3 При цьому судом не взято до уваги, що у 2015 році навчальний заклад вже організовував поїздку за кордон, в якій її син не зміг взяти участь як член танцювального колективу через відмову батька надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Дана обставина спричинила тяжку моральну травму дитині, так як він готувався до цієї поїздки протягом тривалого часу. Проведення наступного фестивалю заплановано на весну 2016 року.

Крім того, суд безпідставно прийшов до висновку, що угода між навчальними закладами від 19.08.2011 року про співпрацю дійсна лише до 01.01.2016 року, оскільки 12.01.2015 року укладено нову угоду на 2015-2020 роки.

Також суд обмежив право дитини на виїзд за кордон, вказавши лише можливість виїзду виключно до ОСОБА_5. В той же час в своїй заяві позивач вказувала, що керівництво навчальних закладів систематично організовує різні розважальні програми та екскурсії іншими країнами Європейського союзу.

Не взято судом до уваги і висновок представника Служби у справах дітей Коломийської міської ради про доцільність прийняття рішення про надання можливості без нотаріальної згоди батька оформляти відповідні документи на виїзд за межі України не тільки до ОСОБА_5, а й до інших країн Європи, оскільки це буде відповідати інтересам та захопленням неповнолітньої дитини.

З наведених підстав апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3 та представник Служби у справах дітей Коломийської міської ради в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що поїздка за кордон малолітнього сина сторін ОСОБА_4, який навчається в Коломийському навчально-виховному комплексі №9 «Школа природничо-математичний ліцей», згідно міжнародних угод, буде сприяти його розвитку, та що причин, які б унеможливлювали тимчасовий виїзд дитини за кордон, не встановлено. А в звязку із зняттям батька з реєстрації за місцем проживання прийшов до висновку про надання дозволу на такий виїзд без його згоди. При цьому суд вважав, що надання дозволу на виїзд дитини можливе тільки на період дії до 01.01.2016 року відповідної угоди і тільки до ОСОБА_5, з якою ця угода укладена.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Як правильно встановлено судом та вбачається із матеріалів справи сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в 4-Б класі Коломийського навчально-виховного комплексу №9 «Школа природничо-математичний ліцей» (а.с.4, 6).

Зясовано, що 19 серпня 2011 року між навчальним закладом Коломийський природничо-математичний ліцей та навчальним закладом ОСОБА_5 укладено угоду про співпрацю на 2011-2015 роки (а.с.8-11).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 посилалась на те, що для виїзду малолітнього сина ОСОБА_6, який є учасником танцювального колективу ліцею, за межі України необхідна згода батька - відповідача у справі ОСОБА_3. Останній є громадянином ОСОБА_7, за адресою м.Коломия, вул.Січинського,16 не проживає та знятий з реєстрації згідно рішення суду, місце проживання його невідоме. А тому просила дозволити їй або її офіційному представнику без згоди батька ОСОБА_3 оформляти документи для тимчасового виїзду або супровіду неповнолітнього ОСОБА_4 за межі України та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі державного кордону неповнолітньому ОСОБА_4 до досягненням ним шістнадцятирічного віку, тобто до 14 вересня 2020 року без згоди та супроводу батька.

За положеннями ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Разом з тим, як передбачено ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Крім того, пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затв.постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року N 231 (з відповідними змінами), передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.1995 р. №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Таким чином, діючим законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що поїздка за кордон відповідно до міжнародних угод, які організовуються у встановленому порядку , сприятиме розвитку неповнолітнього ОСОБА_4 та враховуючи, що угода про співпрацю укладена на 2011-2015 роки обґрунтовано надав дозвіл для тимчасового виїзду за кордон дитини без згоди батька до 01 січня 2016 року.

Доводи апелянта, що висновок місцевого суду не узгоджується з фактичними обставинами справи, оскільки12.01.2015 року між Коломийським природничо-матиматичним ліцеєм та навчальним закладом ОСОБА_5 укладено угоду про співпрацю на 2015-2020 роки, не заслуговують на увагу. Вказаний доказ долучено до апеляційної скарги. В ході розгляду справи позивач до суду першої інстанції його не подавала. Будь-яких поважних причин, що унеможливлювали подання такого доказу колегією суддів не встановлено, відповідно відсутні підстави для прийняття та дослідження цього нового доказу. Крім того, ОСОБА_2 не позбавлена права на звернення до суду із позовом про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини на підставі вказаної угоди.

Надуманими є також і твердження апелянта щодо обмеження права дитини на виїзд за кордон внаслідок зазначення можливості виїзду виключно до ОСОБА_5.

Матеріли справи не містять доказів того, що дозвіл на виїзд без зазначення країни прямування, відповідного часового проміжку перебування за кордоном, сприятиме забезпеченню інтересів дитини, створенню їй належних умов для відпочинку, оздоровлення та навчання за кордоном тощо.

Крім того, надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею 16-років, як про це просила позивач, та без згоди одного із батьків буде суперечити вищевказаним нормам матеріального права, рівності прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_8