АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 758/564/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Неганова Н.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4178/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також інших власників квартир до Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння всіх допоміжних приміщень багатоквартирного будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також інших власників квартир до Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння всіх допоміжних приміщень багатоквартирного будинку повернуто позивачам.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно.

В пункті 41,42 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відзначив, що позови про право володіння і користування нерухомим майном, про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо, стягнення орендної плати відносяться до позовів для яких встановлено виключну підсудність згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів що виникають з приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Наприклад, це позов, зокрема, про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

Таким чином, вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачі просять постановити рішення про застосування наслідків нікчемних угод щодо протиправного відчуження всіх та будь-яких допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у спосіб, зокрема, визнання права власності власника на витребування з чужого незаконного володіння та витребування з чужого незаконного володіння допоміжних приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та зокрема, дві окремо стоячі будівлі, які помилково мають назву літ «В» та «Г».

З вищевикладеного вбачається що однією з позовних вимог позивачів є визнання права власності на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_1

Відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Києва дане майно знаходиться за адресою, яка територіально не відноситься до Подільського району м. Києва.

Згідно ст.115 ЦПК України, якщо суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Виходячи з цього суд першої інстанції обґрунтовано, з дотриманням вимог процесуального закону дійшов висновку про повернення матеріалів позовної заяви позивачу у зв'язку з не підсудністю справи цьому суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було повно з'ясовано обсяг позовних вимог, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала є незаконною, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на п. 42 Постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, в якому зазначається, що разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що прохальна частина позовної заяви не була нею узгоджена, не впливає на правомірність постановлення оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають та їх не спростовують.

З огляду на викладене, оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому ця ухвала не може бути скасованою з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 січня 2015 рок - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді