Справа № 530/560/15-ц
Номер провадження 2/530/317/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., при секретарі Кравченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло клопотання в якому він позов визнав, просить суд розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши представника позивача, який підтримав позовні вимоги, зачитавши заяву представника відповідача, який визнав позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України: "кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності".

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України: "Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини", враховуючи місцезнаходження, позов пред'являється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 жовтня 2012 року у справі №2-о/1612/85/12 за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3 оголошено померлою. Рішення вступило в законну силу 30 жовтня 2012 року. На підставі судового рішення 11 грудня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за №02 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2

За місцем знаходження нерухомого майна: Опішнянська селищна рада, Зіньківський район Полтавська область, відкрилася спадщина. При житті ОСОБА_3 заповіту не складала, спадкування здійснюється за законом.

ОСОБА_1, прийняла спадщину матері, як спадкоємець першої черги - дочка, подавши до Опішнянської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі її заяви ОСОБА_4 державний нотаріус Опішнянської ДНК 01 квітня 2013 року завела спадкову справу за №58 на майно померлої ОСОБА_3. Спадкова справа передана до Зіньківської державної нотаріальної контори у зв'язку із звільненням ОСОБА_4. Крім ОСОБА_1, ніхто заяв про прийняття спадщини чи відмов від неї, нотаріусу не подавав. Кредиторських вимог до позивача, як спадкоємця майна ОСОБА_3, не пред'явлено.

березня 2015 року у спадковій справі №58 позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,5001 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Опішнянської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, з цільовим призначенням: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого 23.01.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №377. Оригінальний примірник державного акту приєднано до матеріалів спадкової справи.

До складу спадщини ОСОБА_3 також входять три земельні ділянки з цільовим призначенням: « для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» площами 1,01 га, 0.22 га, 0.47 га , які розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області та належали їй згідно державних актів на право приватної власності на землю відповідно серії НОМЕР_5 та НОМЕР_4 виданих 23.01.2002 року, зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №377.

У видачі свідоцтв на ці земельні ділянки, ОСОБА_5, державний нотаріус відмовила з підстав відсутності даних про земельні ділянки у Державному земельному кадастрі. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, нотаріус , 24 березня 2015 року винесла постанову.

Постанову нотаріуса позивач не оскаржує, так як вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» з підстав визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч.І ст.1 Закону України «Про земельний кадастр».

Таким чином, відсутність інформації про земельні ділянки у Державному земельному кадастрі перешкоджає в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому законне право позивачки на спадкове майно підлягає судовому захисту.

Позивач бажає оформити своє право на спадщину матері, яку прийняла за законом і вважає, що для цього у неї є достатньо правових підстав, виходячи з наступного.

Згідно ст. 328 , п. 11, ч.І ст. 346 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент ві дкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною другою ст. 1221 ЦК України встановлено, що у разі місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна, або основної його частини.

Як дочка, ОСОБА_3, позивачка згідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Свої родинні відносини зі спадкодавцем позивачем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 виданого 10 лютого 1958 року Опішнянським Райбюро ЗАГС Полтавської області, де в розділі «батьки» матір'ю вписано ОСОБА_3. ОСОБА_4 укладення 21 січня 1978 року шлюбу з ОСОБА_7, ОСОБА_1 вікторівні присвоєно прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 видане 21 січня 1978 р.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки це - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. У разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Згідно п.11 ч.І ст.346 ЦК України у разі смерті власника право власності припиняється.

Отже, це означає, що відомості про цю земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, тобто на картографічних документах Державного реєстру земель (черговому кадастровому плані тощо) відсутнє позначення наявності такої ділянки на відповідній території, позивач не має змоги отримати ні витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, ні витягу з поземельної книги, адже позивач не являєтьсяся її власником, а видати свідоцтво про право на спадщину без вищезазначених документів нотаріус не може, і позивачу було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з ч.9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об"єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ч.10 цієї статті Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Ч. 4 цієї статті - земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформаваними незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Право власності на вказані земельні ділянки було оформлене та зареєстроване відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Вимоги сучасного законодавства позбавляють позивачку можливості замовити послугу щодо визначення кадастрового номера, а відповідно і успадкувати таке спадкове майно в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 316 ЦК України "правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею...". відповідно до ст. 1218 ЦК України "До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритя спадщини і не припинилися внаслідок його смерті".

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач бажає прийняти спадщину.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, право приватної власності, в порядку спадкування за законом після смерті 30 жовтня 2012 року ОСОБА_3, на земельні ділянки:

- земельна ділянка 1.01 га з цільовим призначенням (використання) «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області та належали ОСОБА_3 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, зареєстрованого 23 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №377, як за спадкоємцем за законом;

- земельна ділянка 0.22 га з цільовим призначенням (використання) «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що розташовані на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області та належали ОСОБА_3 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, зареєстрованого 23 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №377, як за спадкоємцем за законом;

- земельна ділянка площею 0,47 га (нуль цілих сорок сім сотих) гектари, з цільовим призначенням (використання) «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що розташована на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області та належала ОСОБА_3 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_9 зареєстрованого 23 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №377, - як за спадкоємцем за законом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко