пр. № 6/336/158/2015
№ 0827/7785/2012
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі головуючого судді О.І. Дацюк, при секретарі Скибі О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Концерну «Міські теплові мережі» про приведення судового наказу у відповідність до вимог чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1.08.2011 року стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 3352,12 гривень, судовий збір в сумі 107,30 гривень.

19.05.2015 року Концерн «Міські теплові мережі» в порядку ст. 369 ЦПК України звернувся з заявою про приведення виконавчого документа у відповідність до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом зазначення індивідуального ідентифікаційного номера боржника ОСОБА_3

В судове засіданні стягувач та боржники не з'явились, про місце та час розгляду заяви повідомлялись в установленому порядку. Стягувач надав заяву про розгляд заяви за відсутності представника заявника. Керуючись ст. 369 ч. 3 ЦПК України, суд розглянув заяву за відсутності стягувача та боржників.

Стаття 369 ч. 2 ЦПК України вказує, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення з заявою та винесення судового наказу відомостей щодо індивідуальних ідентифікаційних номерів боржників суду надано не було. Такі відомості відсутні і на цей час.

Таким чином, при винесенні судом судового наказу будь-яких помилок допущено не було, тож підстав для їх виправлення чи внесення змін до судового наказу суд не вбачає, тож у задоволенні заяви слід відмовити.

Одночасно з цим суд вбачає за необхідне роз'яснити стягувачеві наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження", та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються, зокрема, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Пункт 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" надає державному виконавцеві можливість з метою захисту інтересів стягувача самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто у разі незазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Відсутність у судовому наказу відомостей щодо індивідуальних ідентифікаційних номерів боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.01.2014 року по справі № 6-49692-св13, а також постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року.

Таким чином, у разі відмови стягувачеві у відкриття виконавчого провадження та незгоди стягувача з діями та рішеннями державного виконавця, у стягувача є підстави для оскарження таких дій в установленому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Концерну «Міські теплові мережі» про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 31.08.2012 року (№ 0827/7785/2012 пр. № 2н/0827/1123/2012) відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк