Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8848/14-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 46 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Корольовський РВ УДМС України в Житомирській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 січня 2015 року

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог зазначав, що 04.06.2014 р. на підставі листа Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області він отримав ордер № 4 на право заняття жилого приміщення в складі однієї кімнати жилою площею 11,2 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1. У вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі, проте в ній не проживають. Враховуючи зазначене, просив задовольнити позов на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку судові витрати в розмірі 243 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як видно з матеріалів справи, 02.09.2005 року Житомирським заводом станків-автоматів ОСОБА_2 був виданий ордер за №117 на ліжко -місце в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1 (а.с.57). За вказаною адресою відповідач зареєструвався.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.10.2001 р. №588 гуртожитку по вул. Шевченка, 43 надано статусу житлового будинку та залишено на балансі ВАТ «Верстатуніверсалмаш» (а.с.86).

Рішенням десятої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 09.02.2012 р. №299 житловий будинок №43 по вул. Шевченка разом з інженерними мережами прийнятий в комунальну власність (а.с.85).

За актом прийому-передачі, затвердженим 1 квітня 2014 року секретарем Житомирської міської ради ОСОБА_4, вказаний житловий будинок було передано в комунальну власність виконкому Житомирської міської ради (а.с.87-89).

04 червня 2014 року неуповноваженою особою арбітражним керуючим ДП «ЖЕК» ВАТ «Верстатуніверсалмаш» ордер на зайняте жиле приміщення, квартиру АДРЕСА_1, видано ОСОБА_1. (а.с.5).

Оскільки належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 понад шість місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, позивач суду не надав (з моменту вселення позивача 05.06.2014 р. до моменту подачі позовної заяви 30.09.2014 р. минуло менше 4 місяців), підстав для задоволення позову до ОСОБА_2 на підставі ст.71 ЖК України у суду першої інстанції не було.

Відсутність відповідача за місцем проживання до набуття позивачем права користування жилим приміщенням правового значення для вирішення даного спору не має.

За таких обставин, коли висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду в частині задоволення позову до ОСОБА_2 відповідно п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення в частині вимог до ОСОБА_3 сторонами не оспорюється, а тому його законність і обґрунтованість у цій частині колегією суддів не перевіряється.

На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України колегія суддів змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2015 року в частині задоволення вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити. Рішення в частині розподілу судових витрат змінити, викласти абзац третій резолютивної частини рішення в такій редакції: "Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн".

Доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом: „Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп".

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за апеляційний розгляд в розмірі 121 грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: