АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/905/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення обмежень права спільної часткової власності, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення обмежень права спільної часткової власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проживає в приватному будинку в квартирі НОМЕР_1, який знаходиться по АДРЕСА_1, який відповідно договору дарування № 2-1577 від 27 травня 1994 року належить йому і іншим співвласникам, в т.ч. і відповідачу, згідно ідеальних долей. За даним будинком закріплена земельна ділянка площею 2035 кв.м., порядок користування якою вирішено рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року.

Співвласникам виділено у користування відповідні частки земельної ділянки, серед яких сторонам по даній цивільній справі виділено земельну ділянку площею 248,5 кв.м., що разом з 1/6 площі земельної ділянки спільного користування відповідає 1/6 частки земельної ділянки кожному.

В спільне користування виділено земельну ділянку під спільне подвір'я, земельна ділянка обмежена тильним фасадом житлового будинку і підпорною бутовою стіною з проходом до неї шириною в один метр вздовж підпорної бутової стіни від вулиці Садової до житлового будинку для забезпечення можливості ремонту підпорної бутової стіни та спільного внутрішньо дворового водопроводу, цегляне огородження товщиною 0,5 м з боку вулиці Садової та з боку землекористування №14 до місця, де цегляне огородження являється тильною стороною господарських споруд, бутова підпорна стіна.

ОСОБА_6 вказував, що відповідач ОСОБА_7 на спільній дорожці без відповідних документів збудувала самочинну веранду, знищила межові знаки, провела перебудову будинку по межі лінії та закрила прохід до східної частини будинку, привласнила розташовані на спільній земельній ділянці дерева, використовуючи спільну територію влаштувала прибудову сараю, зруйнувала покриття на території позивача та не відновила вказані порушення.

Позивач неодноразово збільшував та доповнював свої позовні вимоги , подавши дев'ять заяв про їх збільшення та уточнення /а.с.48, 56,64-65,70,71,97-98,106, 107,108 /.

Додатково вказав , що без правовстановлюючих документів ОСОБА_7 збудувала поряд з квартирою ОСОБА_6 каналізаційний вигріб, токсичні викиди якого забруднили всю прибудинкову територію і колодязь спільної водомережі, допустила часткову руйнацію спільної доріжки у зв'язку з надмірним навантаженням на неї при проїзді будівельним візком на «твердому» ходу, спорудила з порушеннями вентиляційний короб чим допускає руйнацію елементів перекриття будинку та його димовідвідної системи, не дбає про тепло збереження, не опалює свою квартиру чим спричиняє необхідність додаткових тепловтрат з його боку.

Тому, відповідно в заявах від 05.03., 07.05., 10.06., 12.09., 03.10., 06.10. 2014 року, 19.01., 02.02. 2015 року просив суд зобов'язати ОСОБА_7:

- усунути обмеження права спільної часткової власності на земельну ділянку загального користування і незаконному заволодінню частиною спільної ділянки, зміни зовнішніх і внутрішніх меж і порядку користування;

- роботи по відновленню порядку користування провести відповідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року;

- самовільно зайняті землі привести у придатний для використання стан, шляхом знесення самочинної веранди, перебудованої частини будинку, прибудови до сараю з відновленням меж і повернути їх до загального користування;

- невідкладно прибрати каналізаційний вигріб, збудований без санітарно-захисної зони і очисних споруд;

- усунути обмеження права спільної власності на дворову водомережу, нормального користування і незаконного заволодіння розподільним колодязем;

- повернути розподільний колодязь до загального користування і привести його у придатний для експлуатації стан;

- усунути на земельній ділянці незручності для користувачів найближчих сусідніх ділянок, відновити цільове призначення землі та дотримуватися обов'язкових санітарних і екологічних вимог відповідно до законодавства і на користь сусідів;

- усунути обмеження права спільної часткової власності щодо незаконного влаштування вентиляційної системи на спільному горищі і привести її експлуатаційний стан до діючих норм;

- усунути обмеження права спільної часткової власності і відновити вільний доступ до спільних приміщень квартири (надати ключі від вхідних дверей, звільнити кімнати від свого майна, привести кухню до загальної житлової зони та ін.);

- усунути обмеження прав спільної часткової власності щодо недолугого влаштування зливної каналізації і привести її в безпечний експлуатаційний стан;

- усунути обмеження спільної власності, відновити покриття доріжки довжиною 20 м і шириною 1,65 м;

- провести термомодернізацію спільних приміщень квартири і горища для суттєвого зменшення споживання природного газу в зимовий період;

- вчинити необхідні дії для негайного поновлення особистих немайнових прав позивача як особи пенсіонера-інваліда для безпечного і здорового проживання та забезпечення його конституційних прав;

- виконувати норми і правила щодо утримання спільної доріжки або компенсувати витрати найманим виконавцям робіт;

- провести термінове пароревізійне обстеження і оперативне визначення обсягу робіт з пароізоляції конструкції спільного даху для безпечного співжиття та виконати їх в короткостроковий термін.

Заборонити ОСОБА_7 проведення будь-якої діяльності з використанням спільної часткової власності загального користування, що обмежує права співвласників.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача збитки завдані її небезпечними діями.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та не правильне застосування норм матеріального права.

Зазначав, що відповідач самовільно відокремила збільшену на 15 кв.м. долю спільної площі квартири, перепланувала її, не дотримавшись при цьому будівельних норм, закрила та на протязі 20 років не проживає в ній, обмежуючи такими діями сім'ю апелянта у своїх правах. ОСОБА_6 позбавлений можливості без допомоги суду відновити численні порушення його майнових і особистих немайнових прав спільної часткової власності по квартирі та земельній ділянці, які є в наявності. А суд першої інстанції без жодних обґрунтувань взяв до уваги пояснення відповідача і відкинув його доводи щодо порушення нецільового використання відповідачем спільної земельної ділянки.

Тому просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року та направити справу на новий розгляд.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно договору дарування від 27 травня 1994 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийняли в дар кожен в рівних долях 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в м. АДРЕСА_1, який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташована 1/3 частина глинобитного обкладеного цеглою та 2/3 частини цегляного критого азбофанерою житлового будинку «А» з прибудовами загальною житловою площею 175,1 кв.м., господарські будівлі та споруди /а.с. 38/.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Уманського виробничого підрозділу ЧООБТІ серії НОМЕР_2 від 22 квітня 2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної власності належить по 1/6 частці вказаного будинку /а.с. 5/.

Господарські будівлі та споруди: сарай Б, гараж В, гараж Г, вбиральня Д, сарай Е, погріб К, гараж З, сарай И, оглядова яма під 3, огорожа 1, ворота з хвірткою 2, підпірна стінка 3, сарай Л, сарай М, зливна яма О, навіс Н належать на праві спільної часткової власності позивачу, відповідачу та іншим співвласникам житлового будинку /зворотна сторона а.с.5/.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року було визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1, в тому числі й тією частиною на яку вказує позивач /а.с.6-7/.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 04.11.2010 року, яке набрало законної сили по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7. відносно неправомочності дій і незаконності перепланування у квартирі, встановлено, що зі сторони ОСОБА_7. порушення прав ОСОБА_6 у зв'язку з проведенням робіт по переплануванню у її частині будинку, - не допускалося, а ОСОБА_6 не довів, що він з вини ОСОБА_7. не може здійснити своє право власності на його частку будинку, зокрема при виконанні своєї частини ремонтних робіт /а.с.41-43/.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2006 року, яке було залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.11.2006 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7. про набуття права власності на нерухоме майно, земельну ділянку за набувальною давністю та виселення без надання іншого жилого приміщення /а.с.74-76/, суд задовольнив позов ОСОБА_7. та відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6. При цьому судом було встановлено, що саме ОСОБА_6 перешкоджає ОСОБА_7. користуватися її частиною будинку та сворює перешкоди в доступі до кімнат та користуванні спільними приміщеннями. А ОСОБА_7, навпаки, прав ОСОБА_6 не порушувала.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7. про рейдерство спільної площі і відновлення порядку користування, суд відмовив у задоволенні даного позову, не встановивши фактів порушення прав ОСОБА_6 щодо його частки у власності з боку ОСОБА_7. /а.с.77-78/.

Не було встановлено фактів порушення прав ОСОБА_6 щодо зазначеної частики в будинку по АДРЕСА_1 й при розгляді Уманським міськрайонним судом Черкаської області цивільної справи за його позовом до ОСОБА_7. про усунення перешкод при інвентаризації квартири , у зв'язку з чим суд ухвалив рішення від 01.02.2011 року, яким відмовив ОСОБА_6 в задоволенні позову /а.с.121/.

Також , з наданої Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради відповіді за №1033 від 15.07.2010 року, вбачається, що при перевірці звернення ОСОБА_6 щодо самочинного перепланування гр. ОСОБА_7. в квартирі спільного користування за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що рішенням виконкому від 25.02.2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано дозвіл на перепланування частини житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир з добудовою веранди розміром 1,15Х2,45м. та влаштування окремого входу /а.с.29/.

Висновком головного державного санітарного лікаря м. Умані №107 від 06.11.09р. на проект будівництва було погоджено проект водопостачання та каналізування житлового будинку по АДРЕСА_1 /а.с.40/.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2013р. складеного інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у черкаській області, - при проведенні позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів і правил - порушень з боку ОСОБА_7. не виявлено /а.с.44/.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, зокрема обставин, встановлених судовим рішенням.

А як вбачається з наведених матеріалів справи позивач не довів належними доказами обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог. Навпаки, з досліджених судом доказів, в тому числі й встановлених судовими рішеннями, вбачається, що ОСОБА_7 ні спорудженням веранди, ні спорудженням системи водопроводу та водовідведення (в тому числі і зливного колектора ) прав позивача не порушувала, а здійснила ці дії в рамках наданих їй дозволів. Не навів ОСОБА_6 також і доказів порушення його прав з боку ОСОБА_7. й при експлуатації нею будинку в зимовий період, оскільки остання надала суду квитанції про оплату за газ /а.с.110-111/, якими підтвердила факт опалення її частини будинку. Також не надав він доказів і в частині впливу ступеню тепловтрати будинком та необхідності його термомодернізації з боку саме відповідача та щодо впливу на конструкції його частини будинку вентиляції відповідача (про наявність чи відсутність якої даних у справі позивач взагалі не навів), зокрема актів обстеження та відповідних висновків спеціалістів, а з клопотанням про проведення експертизи до суду не звертався. Як не навів об'єктивних даних і про стан доріжки, про факт пошкодження якої зазначає в позові.

Виходячи з наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які могли призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

А доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав для їх задоволення, тому суд відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишає без змін. До того ж, до повноважень апеляційного суду відповідно до ст. 307 ЦПК України не входить направлення справи на новий судовий розгляд про що просив ОСОБА_6

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Тому апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення обмежень права спільної часткової власності - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :