Справа №333/3695/15-ц
Провадження №2-о/333/113/15
Ухвала

Іменем України

29 травня 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Запорізька міська рада по Комунарському району,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 з 02.04.2001 року і до часу відкриття спадщини 30.01.2014 року.

Частиною 3 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають цивільні справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.3 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що останню подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. На підставі статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.

Згідно ст.6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку. На підставі ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з заяви, в порушення зазначених вимог заявник документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 121,80 гривень до заяви не додає.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення факту, що має юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст.258 Цивільного процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. На підставі ст.34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину покладається на державні нотаріальні контори.

Згідно ст.4 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право давати роз'яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус чи інша посадова особа, що вчиняє нотаріальні дії, на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, повинні викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У разі коли нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, він не пізніш як у триденний строк виносить постанову про таку відмову.

Як вбачається з заяви, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику з метою подальшого оформлення спадщини, однак жодних доказів неможливості оформлення спадщини через нотаріальну контору ОСОБА_1 суду не надає. У матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При цьому, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном, судом може бути розглянута у порядку окремого провадження заява саме про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття.

Також пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Справи про встановлення фактів при відсутності спору про право розглядаються в порядку окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи. При цьому заінтересовані особи визначаються в залежності від мети встановлення фактів, зокрема, в справах про встановлення факту, що має юридичне значення з метою одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину зацікавленими особами є інші спадкоємці, територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У заяві зазначено, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, так як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до нотаріуса не звертались. При цьому, за відсутності інших спадкоємців за заповітом та законом заінтересованою особою є територіальна громада. Заявником у заяві в якості заінтересованої особи зазначено Запорізьку міську раду по Комунарському району, у звязку з чим, ОСОБА_1 необхідно уточнити назву заінтересованої особи, адже назва останньої є неточною і не дозволяє її ідентифікувати.

Також заявнику необхідно у прохальній частині заяви уточнити назву вулиці та вказати дату подання заяви.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121, 234, 235, 256, 258 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Запорізька міська рада по Комунарському району, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви три дні з дня отримання ними копії даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков