Справа: № 317/390/15-ц
№/п 2/317/621/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ГРОМОВОЇ І.Б.

при секретарі Вишнякової В.В.,

за участю адвоката Івахніної А.В.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року Моторне(транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В позовній заяві Моторне(транспортне) страхове бюро України зазначило, що, 19.06.2010. в м. Дніпропетровськ по вул. Набережна Леніна з вини водія ОСОБА_2, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1, який належав на праві власності відповідачу ОСОБА_3.

На дату скоєння цієї пригоди відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів.

Вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.07.2010р. та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

В результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21101» д.н. НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_4, Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, автомобіль «ВАЗ 21101» д.н. НОМЕР_2 становить 29972,09грн., відповідно до Звіту № А59/10 судового експерта від 20.07.2010 р.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.

Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач 09.02.2012 р.. платіжним дорученням №579 здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 24976,74 грн., керуючись нормами п. 41.1 ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП та наказом про сплату №353 від 07.02.2012 р.

Крім того, за послуги аварійних комісарів згідно рахунку та акту виконаних робіт перерахована сума 200,00грн.

Таким чином, позивач згідно Закону здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач звернувся до відповідача з листами: №26438/3-2-05 від 01.12.2011 р.; №5811/3-2-05 від 14.03.2012 р. про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач добровільно не відшкодував витрати МТСБУ.

Таким чином, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), в особі заступника генерального директора Гумінського І.П. 30.03.2009р. уклало контракт про надання правової допомоги №35 з TOB «ТАЛІОН», в особі генерального директора Івахніної A.B., яке взяло на себе зобов'язання виконання правової допомоги по всім питанням повернення суми витрат відшкодування в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Так, як генеральний директор TOB «ТАЛІОН» Івахніна A.B. має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 262 від 14.02.1996р. з нею також, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) уклало договір про надання юридичних послуг від 09.06.2009р. Таким чином, згідно ст.12 Закону України «Про адвокатуру», ст.ст. 79, 84 Цивільного процесуального Кодексу України позивач уклав договір про надання правових послуг з адвокатом. Витрати, які несе позивач при звернені до суду за послуги адвоката є судовими витратами та підлягають сплати. Послуги адвоката на підставі Контракту від 27.09.2012 р.. №67 та додаткової угоди №18 від 23.01.2015 р. про надання правових послуг по вищезазначеній справі складають 2000,00грн. (дві тисячі грн. 00коп.).

Позивач просить позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь МТСБУ матеріальну суму шкоди в розмірі - 25 176,74 грн, та судові витрати: оплату судового збору - 243,60 грн. та витрати за надання правової допомоги 2000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд позов задовольнити повному обсязі

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явився разом із своїм представником за довіреністю ОСОБА_1, проти позову МТСБУ заперечували, та пояснили, що ДТП сталося 19.06.2010р., автотоварознавча експертиза експертом була проведена 05.07.2010р.. Потерпіла особа звернулась до позивача з заявою про відшкодування шкоди 18.11.2011р., оплата була здійснена позивачем потерпілій особі 02.12.11р., а позивач до ОСОБА_2 звернувся з вимогою сплатити борг направив 01.12.2011р., встановивши строк сплати до 15.12.2011 р. Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюються тривалістю в три роки.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка порушила його.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що у відповідності до ст.. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р., транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно не можливим чи економічно необґрунтованим.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після його, а також витрати на евакуацію з місця ДТП. Тому відповідач ОСОБА_2 вважає, що відшкодування позивачем вартості ремонту потерпілій особі, суперечить приписам ст.. 30 ЗУ «ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р., оскільки відповідно до авто товарознавчої експертизи від 05.07.2010р. ринкова вартість автотранспортного засобу на дату ДТП становила 21 007,20 грн., а вартість відновлюваних робіт становить 29 972,09 грн.

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що позивач не навів доказів розміру шкоди, яка мала бути відшкодована потерпілій.

Відповідач ОСОБА_3 також викликався в судові засідання, однак жодного разу не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заперечень та заяв до суду не надавав.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими сторонами, під час судового розгляду, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що згідно постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 22.07.2010 року 19.06.2010. в м. Дніпропетровськ по вул. Набережна Леніна з вини водія ОСОБА_2, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1, який належав на праві власності відповідачу ОСОБА_3., невірно вибрав безпечну дистанцію з автомобілем «ВАЗ 21101» д.н. НОМЕР_2. Що рухався попереду(водій ОСОБА_4), внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «ВАЗ 21101» д.н. НОМЕР_2, що зупинився. Даниними діями ОСОБА_2 порушено п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно заяви від 18.11.2011 р. ОСОБА_4 звернулася до Моторно(транспортного) страхового бюро України про відшкодування збитків.

Згідно довідки Моторно (транспортного) страхового бюро України № 1 від 26.08.2009р. розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих складає 5728,09 грн.

Згідно висновку експерту № А59/10 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21101» д.н. НОМЕР_2 від 20.07.2010 р. виданого судовим експертом Пилипенко О.С., розмір утилізаційної вартості автомобіля складає 29 972,09 грн.

Послуги аварійного комісара становлять згідно рахунку та акту виконавчих робіт №15394 від 30.09.2011р., становить 200,00 гривен, які і були їм перераховані Моторно (транспортним) страховим бюро України. Однак суд не може розглядати вимогу позивача МТСБУ про стягнення з відповідачів солідарно витрат за послуги аварійного комісару в розмірі 200,00 грн. оскільки відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюються тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка порушила його.

Тобто виходячи з того, що МТСБУ сплатило послуги аварійного комісара в розмірі 200,00 грн ще 30.09.2011 р., а до суду звернулося 04.02.2015 р., строк позовної давності для розгляду вказаної вимоги сплив 30.09.2014р.

Згідно наказу № 353 від 07.02.2012 р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4, відповідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04р. № 1961-ІV, приймаючи до уваги довідку № 1 від 26.01.2012р. про розмір відшкодування шкоди та документи по справі МТСБУ № 15394, на ім'я ОСОБА_4 нараховано 24 976,74 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП.

Відповідно платіжного доручення № 579 від 09.02.2012 р. Моторно (транспортного) страхового бюро України відшкодувало ОСОБА_4 відповідно наказу № 353 від 07.02.2012 р. страхове відшкодування в розмірі 24 976,74 грн.

27.09.2012 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), в особі заступника генерального директора Гумінського І.П. уклало контракт про надання правової допомоги №67 з TOB «ТАЛІОН», в особі генерального директора Івахніної A.B., яке взяло на себе зобов'язання виконання правової допомоги по всім питанням повернення суми витрат відшкодування в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Так, як генеральний директор TOB «ТАЛІОН» Івахніна A.B. має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 262 від 14.02.1996р. з нею також, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) уклало договір про надання юридичних послуг від 27.09.2012р. Таким чином, згідно ст.12 Закону України «Про адвокатуру», ст.ст. 79, 84 Цивільного процесуального Кодексу України позивач уклав договір про надання правових послуг з адвокатом. Витрати, які несе позивач при звернені до суду за послуги адвоката є судовими витратами та підлягають сплати. Послуги адвоката на підставі Контракту від 27.09.2012 р. №67 та додаткової угоди №18 від 23.01.2015 р. про надання правових послуг по вищезазначеній справі складають 2000,00грн. (дві тисячі грн. 00коп.).

Однак до суду не було надано жодного документу, що підтверджує сплату МТСБУ адвокату Івахнійній А.В. грошових коштів за надання правової допомоги в розмірі 2000,00 грн. Тому суд, також не може задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині.

Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Оскільки позивачем було проведено виплату потерпілій особі 09.02.2012 р., тому у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідачей саме 09.02.2012р. Тобто посилання відповідача ОСОБА_2 та його представника за довіреністю ОСОБА_1 про сплив позовної давності - є безпідставними.

Відповідно до ч.6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Суд наголошує на тому, що вимоги позивача є регресного характеру, а тому підлягають задоволенню в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана мирними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положенням ст. 1187 ЦК України відповідальність покладається на власника (працівника) джерела підвищеної небезпеки та відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до чинного законодавства, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених чинним цивільним законодавством.

Відповідно до зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, як особа, яка керувала транспортним засобом та ОСОБА_3., як особа, що володіла транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, а саме автомобілем« ВАЗ -21093» д.н. НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП, завдяки нехтуванням Правил безпеки руху, що спричинило ДТП з вини останніх, повинні відшкодувати МТСБУ завдану матеріальну шкоду частково.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 15, 18, 60, 79, 84, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 261, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.12 Закону України «Про адвокатуру», п.38.2.1. ст.38 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, п/р 871, банк ВАТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, код ЄРДПОУ 21647131 суму матеріальної шкоди в розмірі 24 976(двадцяти чотири тисячі дев'ятсот сімдесят шість) гривень 74 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, п/р 871, банк ВАТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, код ЄРДПОУ 21647131 суму сплаченого судового збору у розмірі 243( двісті сорок три) 60 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: І.Б.ГРОМОВА