У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Петрушко Ярини Ростиславівни, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», на рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі по тексту - ПАТ «ПроКредит Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_6 26 грудня 2007 року була укладена Рамкова угода № 3279 на підставі якої був укладений Договір про надання траншу від 26 грудня 2007 року, згідно з умовами якого ОСОБА_6 надано кредит в розмірі 37 500,00 доларів США на строк 72 місяці зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за даним договором 26 грудня 2007 року, між банком та ОСОБА_7, був укладений договір поруки, згідно якого ОСОБА_7 поручився перед банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору.

Оскільки боржник ОСОБА_6 належним чином не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив стягнути в солідарному порядку як з боржника так із поручителя заборгованість за кредитним договором в розмірі 117 074,33 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 117 074,33 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_7 скасовано, та в цій частині ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ПроКредит Банк» в інтересах якого діє Петрушко Я.Р. просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ПАТ «ПроКредит Банк» в інтересах якого діє Петрушко Я.Р. підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в зв'язку з невиконанням зобов'язань належним чином і в установлений строк відповідно до умов кредитних договорів, заборгованість має бути стягнута солідарно як з боржника так і з поручителя, як того вимагають ст. ст. 526, 527, 554,530, 629 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_7, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що оскільки банком не були виконані вимоги договору поруки, а саме - п. 1.4 щодо повідомлення поручителя про повернення кредиту протягом 3-х банківських днів з дня одержання вказаного повідомлення, тому відсутні правові підстави для стягнення з поручителя суми заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_6 була укладена Рамкова угода, відповідно до якої був між цими ж сторонами був укладений Договір про надання траншу, згідно якого ОСОБА_6 було отримано кредит в розмірі 37 500 доларів США, на строк 72 місяці, зі сплатою 13 % річних.

26 грудня 2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_6, які виникли з Рамкової угоди № 3279 від 26 грудня 2007 року та Договору про надання траншу від 26 грудня 2007 року.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 4.1 договору поруки від 26 грудня 2007 року передбачено, що сторони цього договору встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов'язання.

В той же час, пунктом 3.6 Договору про надання траншу від 26 грудня 2007 року визначено, що у випадку існування прострочення грошових зобов'язань за цим договором тривалістю більш ніж 40 (сорок) календарних днів позичальник зобов'язаний здійснити повне дострокове погашення кредиту не пізніше ніж через 3 (три) банківські дні з моменту настання сорокового календарного дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором.

Отже, вищевказаним договором передбачена можливість встановлення нового строку виконання зобов'язання, а саме - повне дострокове погашення кредиту повинно відбутися на 44 день після прострочення грошових зобов'язань.

Судами попередніх інстанцій було встановлено та не заперечувалось сторонами, що позичальник ОСОБА_6 перестав виконувати свої обов'язки із повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2013 року ПАТ «ПроКредит Банк» було пред'явлено вимогу до ОСОБА_6 про повне дострокове повернення кредиту з якої вбачається, що на дату цієї вимоги загальний строк прострочення складає 199 днів.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителя - ОСОБА_7, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині, а також не перевірив доводів апеляційної скарги щодо припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та відповідно не з'ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: коли настав строк виконання основного зобов'язання, з урахуванням п. 3.6 Договору про надання траншу від 26 грудня 2007 року, яким встановлено новий строк виконання зобов'язання за кредитним договором.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції помилково вважав, що відсутні правові підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_7, так як обов'язок у поручителя щодо погашення боргових зобов'язань позичальника згідно умов договору поруки від 26 грудня 2007 року виникає протягом трьох днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту, а банком не надано доказів отримання ОСОБА_7 вказаного повідомлення, оскільки неотримання ОСОБА_7 вимоги про повернення кредиту не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення кредитної заборгованості з поручителя.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судом з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» в інтересах якої діє Петрушко Ярина Ростиславівна задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук