У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, у якому просив надати дозвіл на виконання Судового рішення № 000529/2008 Суду Першої інстанції № 7 м. Кастельйон, Республіка Іспанія від 14 липня 2008 року.

На обґрунтування клопотання заявник зазначав, що указаним рішенням іноземного суду стягнуто на користь ОСОБА_3 зі ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 240 Євро щомісячно до досягнення сином повноліття та економічної незалежності. Однак за період з 1 вересня 2008 року по 15 жовтня 2012 року ОСОБА_3 аліментів не отримувала, у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом та просила задовольнити клопотання.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 2 липня 2014 року клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року ухвалу місцевого суду скасовано, клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, залишено без розгляду та повернуто заявнику з інших правових підстав.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 без розгляду та повертаючи його на підставі ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суд першої інстанції послався на неподання заявником усіх перелічених та передбачених у вказаній статті документів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу районного суду та залишаючи без розгляду клопотання з інших правових підстав, виходив із того, що подане клопотання оформлено та подано до суду з порушенням норм розділу VIII Глави 1 ЦПК України та вимог Закону України «Про міжнародне приватне право».

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядаються судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.

Судами установлено, що представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме: судового рішення № 000529/2008 року суду першої інстанції № 7 м. Кастельйон, Іспанія від 14 липня 2008 року, згідно з яким, як зазначає представник, стягнуто на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 240 Євро щомісячно до досягнення сином повноліття.

Відповідно до Закону України від 20 липня 2006 року «Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном», наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2006 року № 121/5, зареєстрованим 29 грудня 2006 року за № 1390/13264, затверджена Інструкція про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном (далі - Інструкція), якою визначена процедура стягнення аліментів на дитину згідно з Конвенцією у відносинах з державами, які є її сторонами, у тому числі, з Іспанією.

Відповідно до п. 18 Інструкції питання про стягнення аліментів або про визнання і виконання рішення про стягнення аліментів на користь особи, що проживає за кордоном, в Україні вирішується з урахуванням Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що усі звернення про стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім'ї та інші документи на виконання Конвенції в Україні надсилаються для передачі за кордон або з-за кордону через Міністерство юстиції України, яке після виконання вимог, зазначених у п. п. 15-17 Інструкції, належно оформлену заяву у місячний строк надсилає територіальному управлінню юстиції для передачі до суду, визначеного відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Разом з тим судом апеляційної інстанції не було звернуто уваги на те, що Міністерство юстиції України представляє інтереси стягувачів, які перебувають на території іноземних держав, а не на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем або його представником.

Також не було звернуто уваги на роз'яснення, які викладені у п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» через Міністерство юстиції України зазначені клопотання пересилаються в тому разі, коли такий порядок їх подання встановлено міжнародним договором, на підставі якого в даному випадку провадяться визнання й виконання рішення. У випадку, коли міжнародним договором передбачено, що відповідний іноземний суд має пересилати клопотання компетентному суду України через центральні органи, цим органом є Міністерство юстиції, якщо це прямо передбачено міжнародним договором. Якщо ж такої прямої вказівки в міжнародному договорі немає, таким центральним органом є Верховний Суд України, який за ст. 125 Конституції України є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 жовтня 2014 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик