АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/663/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1701/15Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про захист прав споживача, визнання положення договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю(далі - ТОВ) «Авто Просто», в якому просив: - визнати несправедливим положення п.8.2. ст. 8 додатку №2 до угоди №376035, укладеної 27.10.2011 року між позивачем та ТОВ «Авто Просто» щодо права споживача на одержання автомобіля після обов'язкового підписання додатку №3 до угоди; - визнати недійсним вказане положення; - визнати недійсним в цілому правочин укладений 27.10.2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто», а саме угоду №376035 з додатками до неї - №1, №2; - застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 - 21 842,11 грн.

Мотивував свої вимоги тим, що він мав намір придбати автомобіль ЗАЗ «Сенс» і 27.10.2011 року звернувся до ТОВ «Авто Просто», яке зі слів позивача, запропонувало надати кошти на вигідних умовах, для цього з останнім було підписано угоду з двома додатками, предметом якої є надання послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. ОСОБА_2 зазначив, що п.8.2. ст. 8 додатку №2 до угоди №376035 від 27.10.2011 року, суперечить п.п.3, 10 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зобов'язує учасника підписати додаток №3 до угоди, з яким він не мав можливості ознайомитись, перед укладенням договору і запропонована в ньому загальна сума боргу (ціна договору) для позивача є неприйнятною. При цьому, ОСОБА_2 вказує, що без виконання вказаної умови виконання угоди в цілому не можливе.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2014 рокупозовну заяву ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано несправедливим положення п.8.2. ст. 8 додатку №2 до угоди №376035, укладеної 27.10.2011 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю«АВТО ПРОСТО» щодо права споживача на одержання автомобіля після обов'язкового підписання додатку №3 до угоди.

Визнано недійсним положення п.8.2. ст. 8 додатку №2 до угоди №376035, укладеної 27.10.2011 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю«АВТО ПРОСТО».

Визнано недійсним в цілому правочин укладений 27.10.2011 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю«АВТО ПРОСТО», а саме угоду №376035 з додатками до неї - №1, №2.

Застосовано наслідки недійсності правочину та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_2 21 842 (двадцять одну тисячу вісімсот сорок дві) грн.11 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

З рішенням суду не погодився відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО», який його оскаржив, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, оскільки вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» відхилено, рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи.

До суду надійшли письмові пояснення позивача, у яких він просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, представник позивача надав суду клопотання, у якому просить відкласти розгляд справи у зв'язку з участю у іншому судовому засіданні.

Оскільки судове засідання апеляційного суду 08.06.2015 року уже відкладалося у зв'язку із зайнятістю представника позивача у іншому судовому засіданні, доказів участі у іншому засіданні представником позивача суду апеляційної інстанції не надано, - підстави відкладення розгляду справи у суду відсутні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 376035, предметом якої є надання учаснику послуг програми «Авто Так» через систему придбання автомобілів в групах. Згідно додатку № 1 до вказаної Угоди, ОСОБА_2 отримав право на придбання автомобіля марки «ЗАЗ», модель «Сенс» за ціною 61120 гривень. Відповідно до пояснень позивача, розрахунків та доданих до позову квитанцій, ОСОБА_2 за вищевказаною угодою № 376035 та додатків до неї № 1, № 2 від 27.10.2011 року, всього було сплачено на користь ТОВ «Авто Просто» 45854 гривні 73 копійки.

Сплативши зазначені кошти, ОСОБА_2 отримав право на отримання автомобіля через механізм «Накопичення внесків», що підтверджується листом ТОВ «Авто Просто» від 27.01.2012 року. Проте, позивач не отримав автомобіля, оскільки прибувши до представництва ТОВ «Авто Просто» він зобов'язаний був підписати додаток №3 до угоди. Позивач не погодився підписувати вказаний додаток, адже в ньому була визначена загальна сума грошових зобов'язань (ціна договору) близька 120 000 грн., незалежно від бажання дострокового погашення боргу.

Згідно п.8.2. ст. 8 додатку до угоди №2, учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у зазначений термін, якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобов'язання та попередньо виконав наступні зобов'язання: зокрема, згідно п. 8.2.1.6. підписав додаток №3, в якому відображено стан розрахунків учасника за Угодою, на момент одержання права на отримання автомобіля.

Відмовившись підписувати Додаток №3 до угоди, ОСОБА_2 втратив право на отримання автомобіля і направив відповідачу заяву про повернення коштів.

Відповідно до листа відповідача від 03.03.2012 року, угоду № 376035 між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» розірвано, згідно статті 4 Угоди та статті 13, п. 13.1 додатку № 2 до угоди. При цьому, ТОВ «Авто Просто» повернуло ОСОБА_2 кошти в сумі 24012 гривень 62 копійки.

Пред'являючи позовні вимоги, посилаючись на ч.ч. 5,6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_2 просив визнати недійсним п.8.2. ст. 8 додатку №2 до угоди та в цілому угоду №376035 від 27.10.2011 року з підстав несправедливості даних умов правочину.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що угода від 27.10.2011 року суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» внаслідок здійснення ТОВ «Авто Просто» нечесної підприємницької практики, яка є такою, що містить несправедливі умови, тому угода підлягає визнанню недійсною із застосуванням правових наслідків недійсності правочину.

Проте, колегія суддів, з такими висновками місцевого суду погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи убачається, що 27 жовтня 2011року, під час укладення угоди, ОСОБА_2 отримав примірник угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто».

Відповідно до ст. 10 угоди від 27 жовтня 2011 року підписання цієї угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «Авто Так». При цьому, в разі розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 із заявою про розірвання угоди в семиденний термін до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди.

Тобто позивач, підписуючи угоду чітко усвідомлював умови, пов'язані з виконанням сторонами даної угоди, приймав їх та погоджувався на укладення договору на цих умовах, в тому числі погодився на умови викладені у п.8.2. ст. 8 додатку №2 до угоди.

При цьому, із матеріалів справи не вбачається наявність сукупності ознак, необхідних для кваліфікації умов договору несправедливими.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними окремих положень договору та застосування наслідків недійсності правочину немає, у зв'язку з чим рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання положення договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Керуючись ст. 303, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО"- задовольнити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2014 року- скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про захист прав споживача, визнання положення договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.О. Обідіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль