№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5438/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеус А.М.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - Мацяка С.П.

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника та Державної фінансової інспекції України на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року у справі за позовом Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника до ОСОБА_6, третя особа: Державна фінансова інспекція України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Національний Києво-Печерський історико - культурний заповідник звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Державна фінансова інспекція України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником підприємству. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 в період часу з 8 квітня 2010 року по 20 січня 2012 року працювала на посаді генерального директора Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника.

Під час проведення державною фінансовою інспекцією ревізії фінансово-господарської діяльності Національного Києво-Печерського історико- культурного заповідника за період з 1 жовтня 2011 року по 1 жовтня 2012 року було виявлено факти незаконних звільнень працівників, а згодом їх поновлення на роботі на підставі рішень судів, що в свою чергу призвело до виплат певних сум коштів працівникам за вимушені прогули.

Зокрема, ОСОБА_6 було підписано за період з серпня 2010 року по березень 2011 року накази про звільнення семи працівників.

У зв'язку з незаконним звільненням працівників підприємством було виплачено грошові кошти за вимушені прогули, а саме: ОСОБА_7 - 87 777 грн. 49 коп.; ОСОБА_8 - 98 301 грн. 77 коп.; ОСОБА_9 - 73 690 грн. 90 коп.; ОСОБА_10 - 49 601 грн. 72 коп.; ОСОБА_11 - 29 811 грн. 20 коп.; ОСОБА_12 - 56 624 грн. 88 коп.

Загальна сума таких виплат склала 483 735 грн. 33 коп., з яких 87 927 грн. 37 коп. становить відрахування до державних цільових фондів.

Позивач вважає, що оскільки вказані кошти були виплачені за рахунок спеціального фонду з вини відповідача, тому відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 134 Кодексу законів про працю України просив суд у рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнути з відповідача на користь Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника 448832 грн.63 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника до ОСОБА_6, третя особа: Державна фінансова інспекція України про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач - Національний Києво-Печерський історико - культурний заповідник подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував та не надав належної оцінки та фактично проігнорував пункт 10.2 Статуту Заповідника, за яким, генеральний директор здійснює керівництво діяльністю Заповідника, несе повну відповідальність за фінансовий стан, господарську та виробничу діяльність, виконання покладених на Заповідник завдань, а також не врахував, що вина відповідача фактично встановлена рішеннями судів, якими поновлені незаконно звільнені працівники.

В свою чергу, представник третьої особи - Державної фінансової інспекції України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності винних (незаконних) дій ОСОБА_6 у звільненні працівників. Зазначив, що в результаті вчинення неправомірних дій генеральним директором Заповідника ОСОБА_6, що виявилися у підписанні наказів про звільнення працівників, які були поновлені на посадах за рішенням суду, заповіднику заподіяні збитки, які має відшкодувати відповідач.Вина відповідача підтверджується рішеннями суду, якими ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поновлені на роботі та на їх користь з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника стягнуто 448 832, 63 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральна шкода. Зазначені рішення набрали законної сили та виконані позивачем в повному обсязі. Рішення щодо незаконно звільнених працівників було прийнято матеріально відповідальною особою колишнім генеральним директором Заповідника ОСОБА_6 Протиправна поведінка відповідача полягає у порушенні вимог ст..ст. 42-43 КЗпП України. Збитки в даному випадку полягають у витратах зроблених Заповідником, а саме за рахунок спеціального фонду проведено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час затримки у виконанні судового рішення за 2011-2012 роки та оплачено моральну шкоду.

Крім цього, вважає необґрунтованим посилання суду в оскаржуваному рішенні на те, що посадові особи Державної фінансової інспекції України вийшли за межі наданих повноважень, оскільки відповідно до положень КЗпПУ, саме суд встановлює наявність /відсутність вини певної службової особи, винної у незаконному звільненні або переведенні працівника. Так, відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, інспектування полягає в документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних осіб у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. При цьому п. 3 Порядку, винні особи - особи, які відповідно до покладених на них обов'язків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства та/або дії (бездіяльність) яких призвели до такого порушення.

Таким чином, вина відповідача встановлена не лише посадовими особами Держфінінспекції України, а й судовими рішеннями, а тому такі факти не підлягають доказуванню, в порядку ст. 61 ЦПК України.

В судове засідання не з'явився представник третьої особи - Державної фінансової інспекції України, який у встановленому законом порядку був повідомлений про день та час розгляду справи, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а тому, зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилася в судове засідання.

В судовому засіданні представник Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того що, вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 в період часу з 8 квітня 2010 року по 20 січня 2012 року працювала на посаді генерального директора Національного Києво-Печерського історико- культурного заповідника.

Відповідно до Статуту Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, затвердженого Наказом Міністерства культури України від 15 лютого 2012 року № 109, саме Генеральний директор Заповідника здійснює керівництво діяльністю Заповідника, несе повну відповідальність за фінансовий стан, господарську та виробничу діяльність, виконання покладених на Заповідник завдань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6, як генеральним директором Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника було підписано за період з серпня 2010 року по березень 2011 року накази про звільнення шести працівників.

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року ( з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст..237 КЗпП України ( з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року ( з подальшими змінами) застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Як убачається з матеріалів справи рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 лютого 2012 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_7 Зобов'язано Національний Києво-Печерський історико - культурний заповідник скасувати наказ про звільнення ОСОБА_7 з 14 лютого 2011 року, поновити ОСОБА_7 на посаді старшого наукового співробітника Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 87 777 грн. 49 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 877 грн. 77 коп. та 17 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. /а.с.19-22/.

Рішенням колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2011 року, скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 1 серпня 2011 року та ухвалено нове, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_8 Поновлено ОСОБА_8 на роботі в НаціональномуКиєво-Печерському історико - культурному заповіднику на посаді молодшого наукового співробітника з 22 лютого 2011 року. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_8 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 57 606 грн. 21 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь держави судовий збір в розмірі 576 грн.06 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в сумі 6 049 грн. 34 коп. /а.с.23-24/.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 5 серпня 2011 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_9. Поновлено ОСОБА_9 на посаді провідного співробітника науково-дослідного відділу вивчення духовної культури Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника з 24 січня 2011 року. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_9 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 45 798 грн. 55 коп. та 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7 920 грн.05 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь держави судовий збір в розмірі 457 грн. 98 коп. за вимоги майнового характеру, 8 грн. 50 коп. за вимоги немайнового характеру, витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. /а.с. 25-28/.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2011 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_10 Поновлено ОСОБА_10 на посаді старшого наукового співробітника наукової бібліотеки Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника з 28 лютого 2011 року. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_10 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 52 053 грн. 14 коп. та 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 5 442 грн. /а.с. 32-33/.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року, рішення Печерського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2011 року в частині стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу та стягнення судового збору, змінено, зменшено розмір середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_10 з 52 053 грн. 14 коп. до 48 601 грн.72 коп., а розмір витрат по сплаті судового збору з 520 грн. 53 коп. до 486 грн. 01 коп. В решті рішення залишити без змін. /а.с. 29-31/.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2010 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_11 про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Визнано незаконним наказ Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника за №156-о від 13 серпня 2010 року «Про звільнення ОСОБА_11». Поновлено ОСОБА_11 на роботі на посаді заступника генерального директора з адміністративно - господарської роботи Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_11 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2010 року по 17 листопада 2010 року в розмірі 24 489 грн.52 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 7 562 грн. 94 коп. /а.с.87-88/.

Крім цього, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2011 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_11 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_11 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за період з 18 листопада 2010 року по 14 вересня 2011 року в сумі 74 548 грн. 98 коп. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь держави 745 грн. 49 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. /а.с.34-35/.

Рішенням колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справі Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року, скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2011 року та ухвалено нове. Позов ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_11 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період 1 грудня 2010 року по 16 грудня 2010 року включно в сумі 4 321 грн. 68 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь держави судові витрати у справі в сумі 171 грн. /а.а. 36-37/.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 квітня 2011 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_12 про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Поновлено ОСОБА_12 на посаді завідувача інформаційно-аналітичного сектору інформаційно-юридичного відділу за спецкоштами Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника з 19 січня 2011 року. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_12 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14 033 грн. 80 коп. та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та сплачені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн. та 750 грн. за отримання правової допомоги. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 5 868 грн. 68 коп.. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь держави судовий збір в розмірі 140 грн. 33 коп. за вимоги майнового характеру, 8 грн. 50 коп. за вимоги немайнового характеру. /а.с.38-30/.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2012 року задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_12 про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь ОСОБА_12 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника за період з 7 квітня 2011 року по 1 грудня 2011 року в розмірі 41 591 грн. 08 коп. Стягнуто з Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника на користь держави судовий збір в розмірі 415 грн. 91 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. /а.с. 41-42/.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вищезазначеним судовим рішенням установлено, що накази про звільнення працівників ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 є протиправними, оскільки звільнення працівників відбулось без погодження з профспілковою організацією Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Такою службовою особою є генеральний директор Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника.

З матеріалів справи вбачається і колегія суддів вважає доведеним, що позивачем на виконання рішень судів виплачено: ОСОБА_9 загальну суму в розмірі 29988 грн.48 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 30 листопада 2011 року, 22 грудня 2011 року, 22 грудня 2011 року, 28 лютого 2012 року, 29 березня 2012 року; ОСОБА_10 суму в розмірі 5343 грн.53 коп. ( платіжні доручення від 14 грудня 2011 року, 12 грудня 2011 року), ОСОБА_12 загальну суму в розмірі 55624 грн.88 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 30 листопада 2011 року, 22 грудня 2011 року, 6 лютого 2012 року, 17 жовтня 2012 року; ОСОБА_11 загальну суму в розмірі 25723 грн.37 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 17 грудня 2010 року, 8 лютого 2011 року, 10 березня 2011 року, 29 квітня 2011 року, 6 червня 2011 року, 26 грудня 2011 року.

Крім того, колегія суддів вважає доведеним виплату ОСОБА_7 у червні 2012 року суми за рішенням суду в розмірі 11160 грн., у липні 2012 року 14011 грн.85 коп., у серпні 2012 року - 45893 грн.58 коп., що підтверджується розрахунковими листами ( а.с.80-82). Розрахунковими листами підтверджується виплати ОСОБА_8 за рішенням суду у липні 2012 року суми в розмірі 15691 грн.91 коп., у серпні 2012 року 64538 грн.48 коп. ( а.с.83-84), ОСОБА_9 у січні 2012 року -6192 грн.97 коп. ( а.с.85).

Надані на підтвердження проведених виплат відомості зарахувань коштів ОСОБА_9 від 26 червня 2012 року та від 29 серпня 2012 року на загальну суму 21848 грн. 75 коп., а також ОСОБА_10 від 31 січня 2012 року, 29 лютого 2012 року, 30 березня 2012 року, 14 травня 2012 року на загальну суму 34047 грн.39 коп. не містять даних про призначення платежу, а тому колегія суддів вважає їх неналежним доказом на підтвердження виконання рішень судів щодо виплати незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ( а.с.89-94).

Відповідно до п. 20 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за № 14 від 29.12.1992 року, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою, сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як убачається із наданих платіжних документів кошти виплачені Національним Києво-Печерським історико - культурнимзаповідником ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на виконання рішень судів у період 2011 - 2012 років ( останній платіж ОСОБА_11 - 17 жовтня 2012 року), тобто позивач з цього часу знав про порушення свого права, а з відповідним позовом про стягнення виплачених сум звернувся 13 грудня 2013 року, тобто з пропуском річного строку у розумінні ч.3 ст.233 КЗпП України , що є підставою для відмови в позові.

Виплачена позивачем ОСОБА_10 20 лютого 2013 року сума в розмірі 1000 грн. в рахунок моральної шкоди не може бути стягнута з ОСОБА_6, оскільки законом не передбачено стягнення з службової особи, винної у незаконному звільненні , виплаченої моральної шкоди.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірного дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості посилань суду першої інстанції на можливість покладення відповідальності не лише на керівника установи, підприємства, організації, але й на іншу службову особу, при наявності доведеності її винних ( незаконних) дій, на вихід посадових осіб Державної фінансової інспекції України за межі своїх повноважень щодо встановлення в акті перевірки винних осіб, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення ( ч.2 ст. 308 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника та Державної фінансової інспекції України - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: