Справа № 444/1035/15-ц
Провадження № 2/444/551/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Воле-Висоцької сільської ради Жовківського району, 3-тя особа Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6. Вказують, що до дати своєї смерті ОСОБА_6 проживав в АДРЕСА_1 та був головою колгоспного двору, а членами двору, а відтак співвласниками по 1/5 частині, були ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3. Зазначають, що ОСОБА_6 за життя належним чином не оформив права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, розпорядження належним йому майном після його смерті не залишив. Відтак позивачі вказують, що через ряд змін в законодавстві вони не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі. Зазначають, що спадщину прийняла лише ОСОБА_1, оскільки вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року на земельний та майновий пай, однак нотаріус в письмовій формі відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане будинковолодіння. Тому позивачі звернулися до суду і просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини, за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину, за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину, за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Підтвердила, що її діти і вона, позивачі у справі, проживали разом спадкодавцем в одному будинку до смерті її чоловіка, спадкодавця (ІНФОРМАЦІЯ_1), і після його смерті. Зазначила, що всі позивачі проживали до дев'ятнадцятиріччя її сина, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім її діти роз'їхались.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак ними на адресу суду надіслано заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника нотаріальної контори.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.12.2009 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 19.10.1968 року уклали шлюб, в зв'язку із чим дружина змінила прізвище на «ОСОБА_1».

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.09.1976 року вбачається, що матір'ю ОСОБА_7 є ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_6.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.04.1980 року вбачається, що матір'ю ОСОБА_8 є ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_6.

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 18.05.2002 року вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали шлюб, в зв'язку із чим дружина змінила прізвище на «ОСОБА_9».

З виписки з погосподарської книги Воле-Висоцької сільської ради вбачається, що станом на 30.06.1990 р. головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_6, членами двору були ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 22.05.1995 року вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки № 137 від 20.02.2015 року, виданої Воле-Висоцькою сільською радою, вбачається, що від імені ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, заповіт у Воле-Висоцькій сільській раді не посвідчувався.

З виписки з погосподарської книги Воле-Висоцької сільської ради вбачається, що станом на 22.05.1995 р. головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 була ОСОБА_1, членами двору були ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_6 право на земельну частку та майновий пай.

З копії посвідченої у виконкомі Воле-Висоцької сільської ради заяви ОСОБА_3 від 08.11.2013 року до Жовківського райсуду, вбачається, що йому відомо про спадщину після ОСОБА_6, однак він відмовляється від належної йому частки в користь дочки померлого ОСОБА_5

З копії, посвідченої секретарем Воле-Висоцької сільської ради, заяви ОСОБА_4 від 23.02.2015 року до Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що їй відомо про спадщину після ОСОБА_6, однак вона не претендує на спадщину і від її оформлення відмовляється.

З довідки № 136 від 20.02.2015 року, виданої Воле-Висоцькою сільською радою, вбачається, що на будинок в АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_6, заборон відчуження та арештів немає.

З копії технічного паспорта на житловий будинок в АДРЕСА_1, вбачається, що загальна площа будинку становить 67,9 кв.м.

З копії будинкової книги вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 станом на день смерті ОСОБА_6 і після його смерті були прописані в будинку, в якому ОСОБА_6 проживав до своєї смерті. Також з будинкової книги вбачається, що ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2015 року № 310/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, оскільки заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно.

Також у судовому засіданні було досліджено спадкову справу № 850 за спадкодавцем ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. З цієї спадкової справи вбачається, що 15.12.2003 року до Жовківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася ОСОБА_1. В своїй заяві ОСОБА_1 просила видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_6 а також вказала, що інших спадкоємців крім неї немає. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Спадщина після померлого ОСОБА_6 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1, тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Судом встановлено, що станом на 30.06.1990 року головою колгоспного двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_6, членами двору були ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, що підтверджується випискою з погосподарської книги Воле-Висоцької сільської ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином майно колгоспного двору в АДРЕСА_1 належало його членам ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в рівних частках на праві сумісної власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 22.05.1995 року.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. г ч.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Доказів того, що ОСОБА_6 за життя склав заповіт суду не надано, окрім цього, як вбачається з довідки № 137 від 20.02.2015 року, виданої Воле-Висоцькою сільською радою, від імені ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, заповіт у Воле-Висоцькій сільській раді не посвідчувався.

Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З наданих суду доказів слідує, що спадкоємцями першої черги спадкодавця ОСОБА_6 були ОСОБА_1 - той з подружжя, яка пережила спадкодавця та ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - діти спадкодавця.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємці першої черги, позивачі по справі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, продовжуючи проживати в будинку, який був місцем проживання спадкодавця, що підтверджується копією будинкової книги та поясненнями позивачки ОСОБА_1

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_6 є ОСОБА_1

Однак суд відхиляє свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року як доказ того, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла лише ОСОБА_1, оскільки, як вбачається з заяви ОСОБА_1 до Жовківської державної нотаріальної контори, вона вказала, що інших спадкоємців крім неї немає.

Таким чином та обставина, що лише ОСОБА_1 успадкувала 1/5 частину належного спадкодавцю будинку, якою обґрунтовувалась вимога визнати право власності на 2/5 частини будинку за ОСОБА_1 і по 1/5 за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - не мала місця.

Згідно роз'яснень, викладених в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з копії спадкової справи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до Жовківської державної нотаріальної контори не звертались.

З заяви ОСОБА_3 від 08.11.2013 року до Жовківського райсуду, вбачається, що йому відомо про спадщину після ОСОБА_6, однак він відмовляється від належної йому частки в користь дочки померлого ОСОБА_5 Окрім цього з заяви ОСОБА_4 від 23.02.2015 року до Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що їй відомо про спадщину після ОСОБА_6, однак вона не претендує на спадщину і від її оформлення відмовляється. Вказані заяви відсутні в матеріалах спадкової справи, і складені після шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, і протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не відмовитись від спадщини.

Законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК УРСР не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 лютого 2009 р. у справі № 6-14234св08.

Окрім цього, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в позовній заяві вказали, що їм належить по 1/5 частині будинковолодіння, оскільки вони були членами колгоспного двору.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим позивачі, які вказують, що є власниками по 1/5 частині будинковолодіння, оскільки вони були членами колгоспного двору, і просять визнати за ними право власності по 1/5 частині будинковолодіння за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і на 2/5 частини будинковолодіння за ОСОБА_1, вимог на підставі ст. 392 ЦК України не заявили.

Суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема задовольнив клопотання про витребування доказів. Окрім цього у справі брала участь представник позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак допустимих та належних доказів обставин, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог суду не надано. Обставини, якими обґрунтовувались вимоги не мали місця.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 120, 524, 529, 548, 549, 554 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Воле-Висоцької сільської ради Жовківського району, 3-тя особа Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.