У х в а л а

25 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Дем'яносова М.В.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у вихованні дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 28 травня 2006 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю ОСОБА_5 у квартирі НОМЕР_1, розташованій по АДРЕСА_1. Позивач зазначав, що він намагається брати участь у вихованні сина, проте відповідач чинить йому в цьому перешкоди, не дозволяє зустрічатися з сином. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 16 квітня 2013 року № 16 (протокол № 7) йому та відповідачу рекомендовано дійти спільної згоди про дотримання вимог ст. 157 СК України щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з їх сином. Визначено, що він має право щоденно брати участь у вихованні дитини та спілкуватися з сином; рекомендовано органу опіки та піклування встановити дні та години його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною. Розпорядженням органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 14 травня № 353 «Про встановлення участі батька - ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною» було встановлено дні та години його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте ОСОБА_5 ухиляється від виконання зазначеного рішення органу опіки та піклування, за місцем реєстрації не проживає, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв'язку з чим він позбавлений можливості зустрічатися та спілкуватися зі своїм сином. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визначити способи участі у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином: у вихідні дні: перша, третя субота та неділя з 10 годин суботи до 19 години неділі та в будні дні: вівторок та четвер з 16 години та 19 години; усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши відповідача надавати йому можливість брати участь у вихованні та спілкуванні з сином у вихідні дні: перша, третя субота та неділя з 10 годин суботи до 19 години неділі та в будні дні: вівторок та четвер з 16 години та 19 години.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2015 року, позов задоволено. Визначено ОСОБА_4 способи участі у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином: у вихідні: перша, третя субота та неділя з 10 годин суботи до 19 години неділі та в будні дні: вівторок та четвер з 16 години та 19 години. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши ОСОБА_5 надавати ОСОБА_4 можливість брати участь у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином: у вихідні: перша, третя субота та неділя з 10 годин суботи до 19 години неділі та в будні дні: вівторок та четвер з 16 години та19 години.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, виходячи з того, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідач чинить перешкоди у зустрічах позивача із дитиною. ОСОБА_4 намагається налагодити нормальний зв'язок із сином ОСОБА_6, брати участь у його вихованні, утриманні, розвитку, а також забезпечувати сина, проте відповідач порушує права батька щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. При цьому суди правильно встановили порядок спілкування та участі батька у вихованні сина з врахуванням висновку органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова М.В. Дем'яносовА.В. Маляренко