Справа № 2-1533/10
«14» грудня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 300 грн., моральну шкоду у розмірі 4860 грн., крім того, просив стягнути судові витрати держмито у сумі 51 грн., витрати інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 250 грн.
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.09.2009 року (суддя Демченко О.М.) було відкрито провадження по справі.
Резолюцією Заступника Голови Малиновського районного суду м.Одеси від 21.06.2010 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди було передано для розгляду іншому складу суду, під головуванням судді Целуха А.П.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши наявні у справі матеріали, прийнявши до уваги обставини справи та пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Як встановлено у судовому засіданні, позивач звернувся в суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем, в результаті травми, отриманої 06.06.2009 року від удару ОСОБА_2 у обличчя позивача кулаком, у позивача відколовся фрагмент четвертого зуба верхньої щелепи. По даному факту 06.06.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського ОГУ ГУМВС України Одеській області з заявою, в якій просив встановити особу ОСОБА_2 06.06.2009 року позивач отримав талон повідомлення № 000066, згідно якого був направлений на судово медичну експертизу.
Відповідно до виписки з амбулаторної карти № 3663 від 03.07.2009 року Обласної стоматологічної клініки ОСОБА_1 виставлений діагноз: «Гостре травматичне пошкодження твердих тканин 4 лівого верхнього зуба. Відлом коронки зуба без розтину порожнини 4 лівого верхнього зубу». Позивач визначив вартість матеріального збитку, виходячи з існуючих розцінок по стоматологічних клініках України, а саме 300 грн.
На адресу суду був направлений акт судово медичного дослідження (обстеження) № 1919 на підставі направлення дільничного Приморського РВ від 06.06.2009 року ОСОБА_1 На підставі судово - медичного огляду ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, експерт прийшов до наступного висновку: видимих тілесних ушкоджень на голові, тілі, кінцівках, а також на слизистій оболонці порожнини рота при огляді не виявлено. Згідно з представленою випискою з амбулаторної карти № 3663 Обласної стоматологічної клініки ОСОБА_1 15.06.2009 року виставлений діагноз: «Гостре травматичне пошкодження твердих тканин 4 лівого верхнього зуба. Відлом коронки зуба без розтину порожнини 4 лівого верхнього зубу».
Оскільки відсутні якісь видимі пошкодження м'яких тканин порожнини рота, особи ОСОБА_1 визначити механізм і давність утворення отколу коронки зуба не представляється можливим.
Оскільки невідоме точне походження вказаного відлому коронки 4 верхнього ліві зуби, згідно п.4.6. «Правил судебно медицинского определения степени тяжести телесных повреждений» вказаний діагноз не може бути прийнятий до уваги при визначенні міри тягаря тілесних ушкоджень і не підлягає судебно - медичній оцінці, передбаченої п.4.6. «Правил судебно медицинского определения степени тяжести телесных повреждений».
Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди з відповідними змінами і доповненнями, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, внаслідок злочину і це доведено судом, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є провина зазначеної особи.
Згідно ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
При цьому, обставини на які вказує ОСОБА_1, суд вважає ним недоведеними, чим не виконані вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази на які посилався ОСОБА_1 в заяві не знайшли свого підтвердження і спростовані. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При цьому, у відповідності зі ст. 60 ЦПК України, сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Тому суд, вважає заможливе відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 із змінами та доповненнями, СУД ,

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ