Провадження №2/389/543/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі Красіловській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком №90, по вулиці Будьонного в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 06 вересня 2013 року померла їх з відповідачем мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок №90 по вулиці Будьоного у смт. Знамянка Друга Кіровоградської області. Відповідач відмовився від прийняття спадщини на її користь, і вона оформила спадщину на себе. Наразі має намір продати цей будинок, але як зясувалося брат до цього часу зареєстрований в ньому. При цьому, він у 1987 році виїхав до ОСОБА_4 на постійне місце проживання, є громадянином ОСОБА_4, має там сімю, роботу і повертатися в Україну наміру не має, до того ж не заперечує щодо визнання його таким, що втратив право на вказане житло.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності.

Відповідач до суду також не зявився, надіслав заяву завірену нотаріусом, згідно з якою позовні вимоги визнає у повному обсязі і просить розглядати справу без його присутності.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року померла ОСОБА_3 (а.с.10). За життя їй на праві особистої власності належав житловий будинок №90, розташований по вулиці Будьоного в смт. Знамянка Друга (а.с. 26,27,29). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на вказаний будинок.

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася дочка спадкодавиці - ОСОБА_1 (позивач), а син ОСОБА_2 (відповідач) подав заяву про відмову від спадщини на користь останньої. На день смерті ОСОБА_5 проживала у будинку №90, по вулиці Будьоного в смт Знамянка Друга одна, заповіт від її імені не складався.

17 червня 2015 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з житловогобудинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Знамянка смт. Знамянка Друга, вулиця Будьоного, будинок під номером 90 (а.с. 8-45). Згідно з довідкою Знамянського РС Управління ДМС України в Кіровоградській області відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні положень ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, або що з цього питання він звертався до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин.

Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право на користування належним позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, вулиця Будьоного, 90, внаслідок його відсутності у ньому, тобто за місцем реєстрації, понад один рік.

Разом з цим, стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання. І додаткового підтвердження рішенням суду цієї обставини не потребує. Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України та керуючись ст.ст.88, 174, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №90, по вулиці Будьоного в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова