Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 01 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками по 1/10 частини домоволодіння АДРЕСА_1, з ними за зазначеною адресою проживає їх син ОСОБА_5 Співвласниками іншої частини спірного домоволодіння є: ОСОБА_8 - 1/4 частини, ОСОБА_9 - 22/100 частини та ОСОБА_10 - 33/100 частини. ОСОБА_10 померла у 2012 році, а в належній їй частині проживають ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які власниками спірної частини домоволодіння не являються. Посилаючись на те, що відповідачі самовільно зайняли частину спірного домоволодіння, позбавивши інших співвласників права користування належними їм частинами будинку, просили суд усунути їм перешкоди у користування зазначеним будинком шляхом заборони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 чинити перешкоди у користуванні співвласниками водопроводом, мостінням та каналізаційним зливом, а також вільного доступу до будинковолодіння з АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01 липня 2014 року, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надати ключі від воріт, які ведуть до зазначеного домоволодіння з боку АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності позивачами наявності перешкод у користуванні подвір'ям у вищезазначеному домоволодінні.

Проте повністю погодитися із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з договором дарування від 10 червня 1997 року ОСОБА_3 є власником 1/10 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до договору дарування від 21 липня 1997 року власником інших 1/10 частин зазначеного домоволодіння є ОСОБА_4 (а.с. 11-12).

ОСОБА_6 належить 33/100 частин від домоволодіння, за яким закріплено спірне подвір'я. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 505 кв. м, що була виділена у користування співвласникам домоволодіння за рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної ради депутатів трудящих м. Херсона від 29 серпня 1967 року № 216. Порядок користування між співвласниками домоволодінням, яке розташоване на спірній земельній ділянці, у встановленому законом порядку не визначено.

Як вбачається з копії технічного паспорту від 18 серпня 2011 року, власниками домоволодіння є: ОСОБА_3 (10/100), ОСОБА_4 (10/100), ОСОБА_10 (33/100); ОСОБА_8 (25/100); ОСОБА_9 (22/100).

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України <nau://ukr/435-15|st382> власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі зазначав, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що останнім не надано жодних доказів на підтвердження права власності на спірне домоволодіння, адже право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю має тільки власник.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги. Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Вирішуючи справу, апеляційний суд на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводи апеляційної скарги щодо права ОСОБА_5 на пред'явлення позову з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України <nau://ukr/435-15|st382>; належним чином не з'ясував чи є позивач ОСОБА_5 співвласником спірного домоволодіння та чи має він право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні спірним домоволодінням та подвір'ям, на якому воно розташоване.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного Херсонської області від 01 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Головуючий
Судді:В.І. Амелін Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко Судді: В.І. Амелін