Справа № 462/8160/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/3100/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 6 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2014 р. позивач звернувся із позовом про усунення перешкод у вихованні дитини, оскільки відповідач не дає можливості спілкуватись з дитиною та займатись її вихованням.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкування із донькою, у звязку з цим порушує не тільки його права, а й порушує права дитини. Вказує на те, що відсутні будь-які обставини, які згідно чинного законодавства можуть позбавити його права щодо їхньої дитини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на підтримання скарги, ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу обгрунтованою і тому підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню.

За змістом ст.. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Встановлено, що 23.11.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.10.2010 р. розірваний.

Під час перебування у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою.

Як убачається з матеріалів справи, висновком органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 18.11.2010 р. призначено ОСОБА_2 зустрічі з донькою ОСОБА_8, а саме: почергово субота або неділя, протягом тижня 1 день, час зустрічей по домовленості з матір»ю дитини, зважаючи на розклад дня дитини, та рекомендовано матері не чинити перешкод у спілкування батька з дитиною (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено жодних доказів створення відповідачкою позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною.

Однак цей висновок не грунтується на фактичних обставинах справи та нормах матеріального права.

Так, відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання.

Із наданих позивачем письмових доказів випливає, що відповідач не виконує рішення органу опіки та піклування від 18.11.2010 р., чинить перешкоди у спілкуванні батька і дитини, що в свою чергу порушує права позивача та дитини.

Факт чинення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується відповідями Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області на заяви позивача від 22.08.2014 р., від 02.02.2015 р., а також витягом з протоколу № 23 засідання комісії з питань захисту прав дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20.11.2014 р.

Отже, з матеріалів справи убачається, що позивач бажає приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини і це є його обовязком, проте відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення скасуванню та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 6 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити час та дні для зустрічей з дочкою ОСОБА_8 кожні 1 та 3 суботи місяця з 12 год. до 16 год. без присутності матері дитини та кожні 2 і 4 неділю місяця з 12 год. до 16 год. без присутності матері.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: