АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4326/15 Справа № 180/2867/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про позбавлення щорічної винагороди за 2014 рік та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про нарахування щорічної винагороди за 2014 рік в частині позбавлення її винагороди, а також стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є майстром виробничого навчання в групі МБТ-12 4/9 ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей. 25 вересня 2014 року у вказаній групі проводився захист дипломної роботи на отримання ІІ розряду тесляра. При цьому на захисті були присутні менше половини учнів групи.

01 жовтня 2014 року наказом директора навчального закладу № 084 к/тр їй було оголошено догану за неналежне виконання службових обовязків. В наказі зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили п.1,2,4,9 Розділу Завдання та обовязки Посадової інструкції майстра виробничого навчання.

Вказаний наказ ОСОБА_2 вважає незаконним та безпідставним за тих обставин, що група МБТ-12 4/9 складається з 21 чоловіка. Майстрами групи є вона та ОСОБА_3 Вона відповідає за 11 учнів, ОСОБА_3 за 10 учнів. На захист дипломного проекту зявились 7 учнів її підгрупи, всі вони були добре підготовлені до захисту, середній бал за захист 9, учні мали всі необхідні документи по практиці (щоденники, характеристики, наряди). На захист не зявились 4 учні з її підгрупи, але всі ці учні та їх батьки були попереджені ОСОБА_2 про проведення захисту дипломного проекту 25 вересня 2014 року. До цих учнів ОСОБА_2 їздила додому, зустрічалася з батьками. Тому вважає, що прийняла всі заходи для забезпечення явки і підготовки учнів своєї підгрупи до захисту дипломних проектів, незважаючи на те, що наказом по ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей № 073 від 16 вересня 2014 року її було відсторонено від роботи з 16 вересня 2014 року по 23 вересня 2014 року, а 25 вересня 2014 року проводився захист дипломних проектів.

Також, ОСОБА_2 вважає незаконним й безпідставним рішення про позбавлення її грошової винагороди за 2014 рік, яка відповідно до ст.57 Закону України Про освіту надається педагогічним працівникам за сумлінну працю, зразкове виконання службових обовязків. Підставою позбавлення її щорічної грошової винагороди є наявність дисциплінарного стягнення відповідно до наказу № 084 к/тр від 01 жовтня 2014 року.

Вищевказані дії відповідача вважає незаконними та такими, що завдали їй моральних страждань.

З урахуванням всіх обставин просила скасувати наказ Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей № 084 к/тр від 01 жовтня 2014 року, скасувати наказ про нарахування щорічної винагороди за 2014 рік в частині позбавлення її щорічної винагороди за 2014 рік, стягнути з ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить зобовязати ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей нарахувати їй щорічну винагороду за 2014 рік та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Скасовано наказ Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей № 084 к/тр від 01 жовтня 2014 року в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 130 грн.

Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та на неповне зясування обставин справи ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у скасуванні рішення про позбавлення її щорічної винагороди за 2014 рік, стягнення моральної шкоди та судових витрат та ухвалення в цій частині нового рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працює майстром виробничого навчання в групі МБТ-12 4/9 Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей. Разом з нею за групу МБТ-12 4/9 відповідає майстер виробничого навчання ОСОБА_3 згідно наказу від 29 серпня 2014 року № 063-к/тр Про закріплення майстрів виробничого навчання за групами.

Наказом по Державному професійно-технічному навчальному закладу Марганецький професійний ліцей від 16 вересня 2014 року № 073 ОСОБА_2 було відсторонено від роботи з 16 вересня 2014 року до 23 вересня 2014 року.

Відповідно до наказу Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей від 22 вересня 2014 року № 233 Про перенесення ДКА з професії тесляр 2 розряду в групі МБТ-12 4/9 захист ДКА призначено на 25 вересня 2014 року.

25 вересня 2014 року в групі МБТ-12 4/9 проходив захист дипломної роботи на отримання учнями ІІ розряду за професією тесляр. На захисті з 21 учнів групи були присутні лише 9 учнів.

29 вересня 2014 року на оперативній нараді ліцею ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було запропоновано надати письмові пояснення з приводу неявки на захист дипломних робіт учнів групи МБТ-12 4/9. ОСОБА_3 провину за неякісну підготовку до захисту учнів групи визнав. ОСОБА_2 провину не визнала й відмовилась надати пояснення, про що складено акт від 29 вересня 2014 року.

01 жовтня 2014 року по ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей видано наказ № 084 к/тр Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 майстра в/н, ОСОБА_2Д майстра в/н, яким оголошено догани за неналежне виконання посадових обовязків, що призвело до неявки 25 вересня 2014 року для захисту дипломних робіт більше половини учнів групи МБТ-12 4/9. В наказі зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили п.1,2,4,9 Посадової інструкції майстра виробничого навчання.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Згідно зі ст.149 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, при цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст.ст.148-149 КЗпП України.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов'язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

В наказі про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності йдеться про порушення нею пунктів 1, 2, 4, 9 розділу Завдання і обовязки Посадової інструкції майстра виробничого навчання. Вказані пункти містять вимоги до майстра виробничого навчаня: працювати сумлінно, виконувати режим роботи навчального закладу, вимоги Статуту ліцею, Правил внутрішнього трудового розпорядку, дотримуватися дисципліни праці та вимог, інструкцій з охорони праці; використовувати ефективні форми, методи, засоби навчально-виховного процесу; сприяти підготовці учнів до самостійного трудового життя, до праці в нових економічних умовах; вимагати від учнів дотримання правил для учнів, правил внутрішнього розпорядку.

Під неналежним виконанням посадових обовязків майстрами виробничого навчання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до наказу № 084 к/тр від 01 жовтня 2014 року розуміється незабезпечення ними явки учнів групи МБТ-12 4/9 для захисту дипломних робіт.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд дійшов висновку, що Посадова інструкція майстра виробничого навчання не передбачає особистої відповідальності майстра виробничого навчання за порушення учнями правил для учнів та правил внутрішнього розпорядку. Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності керівництво ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей не довело провину ОСОБА_4 в тому , що саме її дії або бездіяльність призвели до того, що більша частина групи МБТ-12 4/9 не зявились на захист дипломних проектів, на підставі чого суд дійшов висновку, що наказ № 84 к/тр від 01 жовтня 2014 року не відповідає вимогам трудового законодавства.

В цій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачки в частині зобовязання відповідача нарахувати їй щорічну грошову винагороду за 2014 рік, суду послався на те, що при питання щодо виплати окремому педагогічному працівнику щорічної грошової винагороди повинно бути дотримано певної процедури, встановленої Порядком № 898, а також враховано умови та критерії, визначені в Положенні про виплату щорічної грошової винагороди навчального закладу. Питання оцінювання якості роботи майстра виробничого навчання ОСОБА_2 не належить до компетенції суду.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що суд не вирішив питання про скасування рішення про позбавлення її щорічної винагороди, безпідставні, оскільки будь-якого рішення чи наказу саме про позбавлення ОСОБА_2 щорічної грошової винагороди за 2014 рік керівництвом ДПТНЗ Марганецький професійний ліцей не приймалось. Таким чином відсутній предмет спору та оскарження.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., то в цій частині рішення суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною першою ст.237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розглядаючи питання про стягнення моральної шкоди суд послався на те, що відповідач незаконним дисциплінарним стягненням спричинив позивачу моральні страждання. Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, враховуючи глибину фізичних та душевнихстраждань, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що 2 000 грн., які суд стягнув в рахунок відшкодування моральної шкоди не є еквівалентом тих моральних та фізичних страждань, які перенесла позивачка, безпідставні та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач посилається на неправомірні винні дії відповідача стосовно незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності в жовтні 2014 року, в результаті яких їй було спричинено моральну шкоду та загострення хвороби. Проте, надані позивачем документи, що підтверджують загострення хвороб, датовані березнем 2013 року та травнем 2014 року, тобто раніше ніж була винесена догана.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки в частині стягнення судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 130 грн., не обґрунтувавши свої висновки в цій частині.

У ст. 79 ЦПК України зазначено, що витрати на правову допомогу відносяться до витрат, повязаних з розглядом судової справи.

Ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ,

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивачки адвокатом ОСОБА_5 надано рахунок витрат на правову допомогу при розгляді справи, розмір яких загалом становить 1 960 грн. (а. с. 27). Такі витрати складаються з: надання послуг з написання позовної заяви та представництва в суді.

Під час розгляду справи в суді адвокат ОСОБА_5 затратив 120 хвилин: 18 грудня 2014 року 15 хвилин, 27 січня 2015 року - 45 хвилин, 02 березня 2015 року - 60 хвилин.

За таких обставин на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, позовні вимоги позивачки в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню в частині стягнення витрат за надання послуг за написання позовної заяви в розмірі 460 грн. та за представництво у суді в розмірі 974 грн. 40 коп. (1 218 грнг. х 40% х 120 хвилин = 974. 40 грн.) , а всього 1 434, 40 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не може залишатися в силі і, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, а в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року в частині стягнення з Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 130 грн., змінити.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1 434 грн. 40 коп. (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні сорок копійок).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_6