Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 313/1500/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Калабухова О.А.
Провадження № 22-ц/778/2482/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Оберіг», ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області про виключення з акту опису та звільнення з-під арешту майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ФГ «Оберіг», третя особа: ВДВС Веселівського РУЮ Запорізької області про виключення з акту опису та звільнення з-під арешту майна.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги, зазначивши в якості співвідповідача ВДВС Веселівського РУЮ Запорізької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ФГ «Оберіг» про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та накладено арешт і заборону відчуження на майно ОСОБА_6 та ФГ «Оберіг».

02 вересня 2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна ФГ «Оберіг», відповідно до якого накладено арешт на майно, зокрема, двигун Д-240 (п. 16) та на інше майно, яке належить ФГ «Оберіг».

Вважає, що арешт на майно, яке зазначено в п. 16 акту опису та арешту майна від 02.09.2014 року є незаконним, оскільки вказане майно є його власністю, про що свідчить договір про відповідальне зберігання № 003 від 28.07.2014 року, відповідно до якого він передав на зберігання ФГ «Оберіг» двигун Д-240, який і є власником останнього.

Будь-яких боргових зобов'язань він перед ОСОБА_4 та третьою особою не має, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за відповідача є протиправним позбавленням права власності.

На підставі зазначеного остаточно просив виключити з акту опису та арешту майна від 02.09.2014 року, складеного державним виконавцем ВДВС Веселівського РУЮ ОСОБА_7, двигун Д-240 (п. 16), який належить йому на праві власності, та звільнити з-під решту вказане майно, зобовязати ВДВС Веселівського РУЮ передати двигун Д-240 йому як власнику, судовий збір залишити за позивачем.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, виходив з недоведеності належності спірного майна позивачеві.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_6 під час складання акту опису та арешту повідомляв державного виконавця про те, що майно - двигун Д-240, який було включено до акту опису, належить третьої особі - ОСОБА_3 а також суд першої інстанції не прийняв до уваги надані докази - накладну та корінець прибуткового касового ордеру на суму 15000 грн.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та не ставлять під сумнів висновку суду у цій справі.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" та роз'яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Згідно з ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

За положеннями ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Пунктом 5.6.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, передбачено, що арешт майна застосовується: для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ували суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи інших осіб; або в межах суми стягнення за виконавчими документами.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у ВДВС Веселівського районного управління юстиції Запорізької області перебуває ухвала судді Веселівського районного суду Запорізької області Калабухової О.А. від 28 серпня 2014 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ФГ «Оберіг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_8 про стягнення грошової позики, відсотків за користування позикою, відсотків річних, індексу інфляції за прострочення повернення позики, якою накладений арешт та заборонено відчуження майна, яке належить ОСОБА_6 та Фермерському господарству «Оберіг» (а.с.5-7).

02 вересня 2014 року державний виконавець ВДВС Веселівського РУЮ в Запорізькій області Науменко О.В., у присутності ОСОБА_6 та понятих провела опис майна, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Веселівський район, смт Веселе, вул. Залізничній, 26а, що належить Фермерському господарству «Оберіг», про що склала відповідний акт (а.с.9-11).

Серед описаного було майно, зазначене у п. 16 двигун в кількості 1 штука, вартістю 70 000 грн.

Акт опису майна підписано понятими без зауважень або заяв осіб, що були присутніми під час опису майна. В акті зроблено відмітку про те, що боржник ОСОБА_6 від підпису відмовився.

Судом першої інстанції також встановлено, що предметом договору про відповідальне зберігання № 003 від 28 липня 2014 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фермерським господарством «Оберіг», є двигун Д-240 б/у, вартість якого не вказано в договорі (а.с.13).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно і правильно встановив обставини справи і дійшов вірного висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено належними доказами, що саме та річ двигун Д-240 б/у, яка передана за договором зберігання 28 липня 2014 року, а не інша, була включена в ОСОБА_1 опису і арешту майна, складений державним виконавцем 02 вересня 2014 року.

Доказів на підтвердження того, що під час складання акту опису майна ОСОБА_6І надав державному виконавцю договір про відповідальне зберігання № 003 від 28 липня 2014 року для ознайомлення, або заперечував проти вартості двигуна, зазначеної в акті опису (70 000 гривень) матеріали справи не містять.

Твердження представника відповідача, про те, що під час складання акту опису майна ОСОБА_6І вказував на те, що двигун належить третьої особі не заслуговують на увагу, оскільки спростовується змістом зазначеного акту, складеного в присутності понятих ОСОБА_9, ОСОБА_10, з якого вбачається, що зауважень від осіб, які були присутніми під час складання акту опису та арешту майна не надходило. До того ж на вказані обставини позивач не посилався ані в первісній, ані в уточненій позовній заяві.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги накладну та корінець прибуткового касового ордеру на суму 15000 грн., зазначивши про відсутність технічних документів на двигун, оскільки вони не містять у собі достатньої інформації щодо майна, включеного до акту опису і не ідентифікують його з цим майном, а також вказавши про наявні в накладній виправлення.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: