Справа №295/4241/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарях Зоренко Т.О., Барашивець Т.С.,

з участю позивача ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника третьої особи Кравець А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_5,

третя особа - служба у справах дітей у м. Житомирі,

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив, та в остаточному варіанті просить:

- усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з спільною дитиною та участі у її вихованні;

- визначити такі способи спілкування з малолітнім сином ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1:

1. систематичні побачення за місцем знаходження батька в м. Житомирі протягом щонайменше чотирьох діб поспіль протягом місяця, починаючи з 8.30 першого дня до 20.30 останнього дня, без участі матері - ОСОБА_5;

2. мати дитини та її родичі, за будь-яких обставин (включаючи хворобу дитини або її відмову) повинні надати батькові можливість бачити дитину, на час зазначений в п. 1.;

3. у випадку хвороби дитини, що потребує перебування в лікарні, мати зобов'язана повідомити батька про можливість безперешкодно бачити ОСОБА_9 у звичайні години відвідування, встановлені в такій лікарні;

4. не менше одного тижня під час зимових канікул та двох тижнів під час літніх канікул щороку дозволити подорож в межах України для оздоровлення, без участі матері - ОСОБА_5;

5. дозволити батьку безперешкодно, в межах, встановлених п. 1 відводити та забирати дитину з дошкільного навчального закладу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю в м. Житомирі, однак згоди у способах спілкування батька з сином не дійшли, хоча в нього є бажання та можливість спілкуватися із дитиною.

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та її представники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову посилаючись на те, що під час побачень без присутності матері батько зможе таємно вивезти дитину за межі України, що у подальшому призведе до втрати зв'язку матері із дитиною.

При цьому ОСОБА_5 не заперечувала необхідність та можливість спілкування та участі батька у вихованні сина.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, посилаючись на рішення міськвиконкому про недоцільність встановлення порядку побачень батька із сином.

Заслухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.02.2015 року, та є батьками ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1

Дитина являється громадянином України та постійно проживає із матір'ю в м. Житомирі.

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення.

Вирішуючи справи даної категорії, судом мають бути враховані інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст. ст. 151, 153 СК України, так і виконання обов'язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України.

Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частини 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування.

Спір вирішується судом з обов'язковою участю органів опіки та піклування, які дають свій висновок на підставі обстеження умов життя дитини. Такий висновок складається за дорученням суду, а не на прохання одного з батьків.

При підготовці цього висновку органи опіки та піклування можуть сприяти батькам у досягненні порозуміння і мирному урегулюванню конфлікту. Якщо такий результат не досягається, то такого роду задачу вирішує суд. Він визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч. 2 ст. 159 СК).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами наявність загострених конфліктних відносин між колишнім подружжям, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з сином ОСОБА_9.

Таким напруженим відносинам, не в останню чергу, сприяла і сама поведінка позивача, який намагається повернути сина на постійне місце проживання в Італію, у минулому допускав порушення порядку побачень із дитиною, некоректні висловлювання в адресу матері у присутності малолітнього сина.

Встановлено, що малолітньому сину сторін 15.11.2014 року виповнилось 5 років. Останній відвідує дитячий садок, крім суботи та неділі. Позивач під час перебування в України має вільний для спілкування з дитиною час в будь-який день.

ОСОБА_2 з метою врегулювання спору щодо встановлення порядку побачень із дитиною звернувся до органу опіки та піклування.

Висновком органу опіки та піклування Житомирської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету ради від 06.08.2014 року № 302, встановлено за недоцільне визначення прядку побачень та участі у вихованні малолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьку ОСОБА_2.

Висновок мотивований тим, що ОСОБА_5 були надані письмові пояснення та підтверджуючи документи про те, що спілкування батька ОСОБА_2 із сином ОСОБА_9 може завдати дитині психологічної та фізичної шкоди, так як ОСОБА_2 є підсудним у кримінальній справі за звинуваченням у вчиненні домашнього насильства та завданні тілесних ушкоджень. (Т. 1 а.с. 193 звор.)

Суд вважає вказаний висновок необґрунтованим та відхиляє його, оскільки при його постановленні на заслуховували пояснення батька; ОСОБА_2 є підсудним у кримінальній справі, однак вироку суду щодо нього не має, що, в силу презумпції невинуватості, не дає підстав вважати особу винною; вчинення домашнього насильства та завдання тілесних ушкоджень стосувалося ОСОБА_5, а не малолітньої дитини.

Отже, суд проаналізувавши у сукупності всі обставини справи, прийшов до висновку, що батько має право приймати участь у вихованні свого сина і це не суперечить інтересам дитини.

Разом з тим, запропоновані батьком способи участі у вихованні дитини є передчасними та такими, що можуть порушити нормальний режим життєдіяльності дитини, потреби в забезпеченні певного режиму, усталеного порядку харчування (з врахуванням вікових особливостей та стану здоров'я дитини), відпочинку, дотримання особистої гігієни, при цьому суд не визначає конкретного місця побачення батька та дитини.

Відтак, враховуючи вік дитини, факт постійного проживання з матір'ю, суд прийшов до висновку в частині визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначивши наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом встановлення:

· побачень протягом 4 днів щомісяця у період перебування ОСОБА_2 в Україні. У робочі дні: з 16.00 години до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці; у святкові та вихідні дні: з 12.00 години до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці;

· побачень, які полягають у відведенні та забиранні дитини з дошкільного навчального закладу;

· побачень в період літніх канікул терміном 14 календарних днів за згодою сторін та за бажанням дитини, щодня з 10.00 години до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці, та зимових канікул терміном сім календарних днів за згодою сторін та за бажанням дитини, щодня з 10.00 години до 17.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці; при чому, у разі домовленості між батьками та за згодою дитини протягом літніх та зимових канікул їздити на відпочинок в межах України.

Всі побачення батька ОСОБА_2 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_5.

За згодою матері дитини ОСОБА_5 побачення із батьком можуть відбуватися за участі інших дорослих членів сім'ї дитини.

Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний та дошкільний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього.

При цьому, обов'язкова участь матері у побаченнях дитини із батьком виключить можливість вивезення дитини за кордон України.

Крім того, встановлення зазначеного способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не перешкоджає спілкуванню батька та дитини в інший період часу при досягненні такої згоди сторонами.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з сином у подальшому, то враховуючи ступінь конфліктних відносин сторін, яка призвела до втручання у конфлікт органів міністерства юстиції та посольства Італії, а також суду; проживання батька в іншій країні, що ускладнює та розтягує вирішення спірних питань на тривалий час, то такий спосіб захисту, на переконання суду, надасть можливість у подальшому уникнути судових спорів з приводу виконання відповідачем даного судового рішення та надасть можливість дисциплінувати сторін при його виконанні.

В іншій частині позовних вимог належить відмовити, оскільки вони не пов'язані із способами участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Керуючись ст.ст. 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення:

· побачень протягом 4 днів щомісяця у період перебування ОСОБА_2 в Україні. У робочі дні: з 16.00 години до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці; у святкові та вихідні дні: з 12.00 години до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці;

· побачень, які полягають у відведенні та забиранні дитини з дошкільного навчального закладу;

· побачень в період літніх канікул терміном 14 календарних днів за згодою сторін та за бажанням дитини, щодня з 10.00 години до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці, та зимових канікул терміном сім календарних днів за згодою сторін та за бажанням дитини, щодня з 10.00 години до 17.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці; при чому, у разі домовленості між батьками та за згодою дитини протягом літніх та зимових канікул їздити на відпочинок в межах України.

Всі побачення батька ОСОБА_2 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_5.

За згодою матері дитини ОСОБА_5 побачення із батьком можуть відбуватися за участі інших дорослих членів сім'ї дитини.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у визначений рішенням суду час та спосіб.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя В.О.Корицька