Справа № 344/524/15-ц
Провадження № 2/344/1786/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 , адвоката Томин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

До початку розгляду справи по суті позивач зміни позовні вимоги та просив припинити стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки в ході підготовки до розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усиновлений ОСОБА_4 , а тому немає підстав стягувати аліменти з позивача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві з урахуванням змінених позовних вимог.

Відповідачка в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суд не повідомила.

03 березня 2015 року до суду надійшли заперечення від ОСОБА_5 на позовні вимоги про зміну розміру аліментів. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів відповідачка свою думку не висловила.

Вислухавши пояснення позивача та його представника всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Івано-0Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2003 року вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 21 липня 2003 року і до його повноліття, що підтверджується копією дубліката виконавчого листа (а.с.5).

Позивач такі аліменти сплачує.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Однак, як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до актового запису про народження внесено зміни на підставі рішення суду про усиновлення від 17 жовтня 2008 року. Прізвище дитини змінено на « ОСОБА_6 », по батькові змінено на « ОСОБА_7 », відомості про батька змінено на « ОСОБА_4 » (а.с.52-54).

Відповідно до ст. 232 Сімейного кодексу України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Насамперед, здійснення усиновлення носить характер правовстановлюючого факту, адже після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов`язків між суб`єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім`ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв`язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Крім цього, це тягне за собою і припинення правовідносин, які існують між усиновлюваною дитиною та іншими членами сім`ї й родичами. Правові відносини припиняються з обома батьками, навіть якщо у якості усиновителя виступає одна особа, а також незалежно від того, чи записані вони батьками чи ні.

В силу факту усиновлення виникають права та обов`язки як у особи, яку усиновляють, так і права й обов`язки в особи, яка усиновляє (усиновлювача). При цьому цей обсяг прав та обов`язків визначається правовим зв`язком батьків і дітей, який визначений сімейним законодавством. Тому законом визначене загальне правило, що цей обсяг є таким самим.

За загальним правилом, правові відносини між усиновленою особою та батьками за походженням припиняються з моменту здійснення усиновлення, незалежно від способу усиновлення (подружжям чи однією особою, із записом усиновлювачів батьками чи без такого).

Усиновлений, а також усиновлювачі (та їхні родичі) набувають у результаті усиновлення не тільки прав та обов`язків, які випливають із сімейних відносин, але й усіх тих прав та обов`язків, які передбачені нормами інших галузей права, підставою для виникнення яких є факт наявності родинних відносин.

Будь яких доказів на спростування доводів позивача відповідачка суду не надала.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідачки слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 232 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - невідомий на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29.07.2013 року по справі № 2-1442/03.

Припинити стягнення аліментів з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 29 травня 2015 року.

Суддя Бабій О.М.