Справа №461/2671/15-ц
Провадження №2/461/975/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

04 червня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Мисько Х.М.

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Фридрака В.В.,

старшого прокурора прокуратури Галицького району м. Львова - Топилко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю прокуратури Галицького району м. Львова, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа: Відділ опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2005 року до 09 вересня 2009 року. Проживали з відповідачем окремо з вересня 2006 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні. Вказує, що відповідач не надавав та не надає жодної допомоги, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з сином взагалі, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син жодного разу не отримував привітання на день народження від батька. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, не відвідував і не відвідує його в школі, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві та просила таку задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації, а тому зі згоди позивача, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Відділу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення про те, що Галицькою районною адміністрацією 12 червня 2013 року винесено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, 2003 року народження.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано 08 вересня 2009 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Таким чином, позивач є належним носієм права на подачу даного позову.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Вирішуючи спір, необхідно не з'ясувати: які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, які безпосередні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками.

За п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"N 3, 30 березня 2007 р. особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК, а саме у разі ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків

мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

14 лютого 2015 року Галицькою районною адміністрацією ЛМР винесено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Крім цього, в матеріалах справи міститься лист старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Лещук О.В., в якому вказано, що в СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000079 від 26 листопада 2012 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. На даний час місце знаходження ОСОБА_5 невідоме, з 2006 року останній перебуває у розшуку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено факт ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх обов'язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на їх фізичний та психологічний розвиток як складову виховання, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 165, 180 СК України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), суд -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Галицьким районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя Мисько Х.М.