Справа № 2-2562/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 3 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 08.05.2008 року між ЗАТ „ОТП Банк, правонаступником якого з усіма правами та обовязками є АТ „ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL -019/020/2008, на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 250 000,00 доларів США, строком до 08.05.2033 року, зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49% річних та процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку (позивачу) на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. 17.02.2009 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким було внесено зміни до графіку платежу кредитного договору. 17.07.2009 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.5 частини № 1 кредитного договору „Строк для оформлення у власність Земельної ділянки. 12.02.2010 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.3 частини № 1 кредитного договору. Однак, позичальник умови договору та додаткових договорів до кредитного договору, не виконала, в зв»язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.05.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR- 019/020/2008, за яким поручитель взяв на себе зобов'язання нести солідарну з боржником відповідальність в разі невиконання умов кредитного договору. Оскільки боржник не виконав свої зобов'язання за договором, не дивлячись на нагадування банку, то позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 145 855,59 доларів США, що відповідає за курсом НБУ 1158603,88 грн., та 3047128,20 грн., а також, судові витрати по справі в сумі 1 820,00 грн.. В відкритому судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в розмірі 302 846,17 доларів США, що відповідає за курсом НБУ 2410655,51 грн., суму штрафних санкцій, що складає 184529,75 гривень, що разом складає 2 595 185,26 грн., а також, судові витрати по справі в сумі 1 820,00 грн.. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2011 року заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна 2 595 185 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. 00 коп. судових витрат, сплачених позивачем при подачі позову до суду, а всього стягнуто 2 597 005 грн. 26 коп..

18.02.2013 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2013 року залишена без руху, а ухвалою суду від 12.03.2015 року вказана заява визнана неподаною і повернута позивачу. 28.02.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, однак, дана заява була залишена без руху 28.02.2013 року, а ухвалою суду від 15 березня 2013 року повернута заявнику. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2015 року. 16.06.2014 року ухвалою Апеляційного суду Київської області було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2013 року. 28.08.2014 року ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2011 року у справі №2-2562/11. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2014 року заяву ОСОБА_2 задоволено, а заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2011 року у справі №2-2562/11 скасовано. Справу призначено до розгляду. 02.02.2015 року ОСОБА_1 подано письмо викладені заперечення проти позову та зустрічний позов про захист прав споживача, шляхом визнання недійсним договору № МL-019/020/2008. Ухвалою суду від 12 березня 2015 року, зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без руху, а ухвалою суду від 31 березня 2015 року визнано неподаним та повернуто ОСОБА_1. 03 березня 2015 року, через канцелярію суду, представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просила суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № МL-019/020/2008 від 08.05.2008 року в розмірі 291995,88 доларів США, що еквівалентно 8189325,79 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 29891039,09 гривень, що разом складає 38080364,88 гривень. Крім того, представник позивача просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору в розмірі 1700,00 гривень, 120,00 гривень на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та витрати на відправлення телеграм в розмірі 3886,9455232,94 гривень, судовий збір в розмірі 1834,00 гривень, а всього судових витрат в розмірі 3886,94 гривень.

В подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №МL-019/020/2008 від 08.05.2008 року в розмірі 291995,88 доларів США, що еквівалентно 8189325,79 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 29891039,09 гривень, що разом складає 38080364,88 гривень. Крім того, представник позивача просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору в розмірі 3654,00 гривень та витрати на відправлення телеграм в розмірі 374,90 гривень, а всього судових витрат в розмірі 4028,90 гривень. В подальшому представник позивача в відкрите судове засідання не з»явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено належним чином, подала до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі та представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в відкрите судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не відомі.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що 08.05.2008 року між ЗАТ „ОТП Банк, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ „ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL -019/020/2008, на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 250 000,00 доларів США, строком до 08.05.2033 року, зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49% річних та процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку (позивачу) на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. 17.02.2009 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким було внесено зміни до графіку платежу кредитного договору. 17.07.2009 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.5 частини № 1 кредитного договору „Строк для оформлення у власність Земельної ділянки. 12.02.2010 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.3 частини № 1 кредитного договору. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язувалася сплачувати кредит, проценти, нараховані за обслуговування кредиту, згідно графіка погашення заборгованості, що підтверджується копією кредитного договору та копіями додаткових договорів до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту 250 000,00 (двісті пятдесят тисяч 00) валюта: долар США; цільове використання кредиту придбання нерухомого майна; річна база нарахування процентів 360 (триста шістдесят) календарних днів у році; сума першочергового внеску (%) не менше 25 % (двадцять пять 00 відсотків) вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу; дата остаточного повернення кредиту 08 травня 2033 року

Відповідно до п. 3 ч.1 кредитного договору, сторони наступним домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка: плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток + FIDR; фіксований відсоток: 5,49 % (пять цілих, 49 сотих відсотків) річних; FIDR: процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 4 ч.1 вказаного договору, повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 1.4 ч.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов»язаний сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п 1.5.1 ч.1 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором.

Відповідно до п 1.9.1 ч.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобовязань за цим договором.

Відповідно до п. 4.1 ч.2 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання, прийнятих на себе зобов»язань по цьому договору позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в цьому договору.

17.02.2009 року між позивачем та відповідачем було укладеного додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким було внесено зміни до графіку платежу кредитного договору.

17.07.2009 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.5 частини № 1 кредитного договору „Строк для оформлення у власність Земельної ділянки до 14.09.2009 року.

12.02.2010 року між банком та відповідачем було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, яким було внесено зміни до п.3 частини № 1 кредитного договору. Відповідно до вказаного додаткового договору сторони наступним чином домовились, що: на період з 25 лютого 2010 року до 24 червня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в наступному розмірі: фіксована процентна ставка 6,50 % (шість цілих, 50 сотих) відсотків річних; плаваюча процентна ставка фіксований відсоток + FIDR; фіксований відсоток - _%_ (_відсотків) річних. На період з 25 червня 2010 року по 26 грудня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка та в наступному розмірі: фіксована процентна ставка 14,11 % (чотирнадцять цілих 11 сотих відсотків) річних. На період з 27 грудня 2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: фіксована процентна ставка - _%(_ відсотків) річних; плаваюча процентна ставка - фіксований відсоток + FIDR; фіксований відсоток 6,61 % (шість цілих, 61 сотих) відсотків річних.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між ЗАТ „ОТП Банк, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ „ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки SR-019/020/2008 від 08.05.2008 року.

Як передбачено п.1.1 вказаного договору, поручитель зобовязувався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором та кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Позичальник зобов'язувалася повернути в повному обсязі одержаний кредит, сплатити проценти, та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту.

В суді також було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору та додаткових договорів до даного договору щодо своєчасного повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідач ОСОБА_2, також, не виконав умови кредитного договору та договору поруки.

Наведене підтверджується розрахунком кредиторської заборгованості, який надано позивачем.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року та у відповідності до ст. 512, 514 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги щодо вказаних відповідачів.

Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором, судові витрати з боржника та поручителя солідарно.

Згідно ч. І ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання /неналежне виконання/.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання; договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

За ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу /регрес/ до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість за кредитним договором станом на 26.02.2015 року становить суму заборгованості за кредитним договором №МL-019/020/2008 від 08.05.2008 року в розмірі 291995,88 доларів США, що еквівалентно 8189325,79 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, яка складається з суми боргу за кредитом та боргом за відсотками. Крім того, позивачем проведено нарахування пені в розмірі 29891039,09 гривень за період з 26.02.2014 року по 26.02.2015 року, а разом складає 38080364,88 гривень. Відповідно до ст. 258 ЦК України, до пені застосовується позовна давність в один рік. Нарахування пені позивачем проведено з врахування вказаної правової норми, тому заявлена сума приймається судом.

Проведений позивачем розрахунок є належним, а доводи надані представником відповідача ОСОБА_3 та відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2, його не спростовують. Відповідачі вказують на незгоду з сумою нарахованої заборгованості, однак, ні ними, ні їх представником докази того, в чому полягає неправомірність проведеного позивачем розрахунку до суду не надали.

На підставі ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів і судові витрати по справі, а саме: судові витрати в сумі 4028,90 грн..

Керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 526, 543, 544, 543, 554, 610, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 81, 88, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором в розмірі 291995,88 доларів США, що еквівалентно 8189325,79 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 29891039,09 гривень пені, що разом складає 38080364,88 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна 4028,90 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4