Справа № 344/1445/15-ц
Провадження № 2/344/1967/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Сушко І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника прокуратури Янцюк Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура м. Івано-Франківська, орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_5 про позбавлення його батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Участь у справі в якості органів, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, взяли орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та прокуратура м. Івано-Франківська.

Позов мотивовано тим, що батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 з дитиною не спілкується, ухиляється від свого обов'язку по її вихованню. Вихованням та утриманням дитини займається мати.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Суду, зокрема, пояснили, що відповідач з 2007 року до дитини не приходив та не цікавився її життям. Дитина виховувалась без його участі. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та суду, зокрема, пояснили, що мати створювала перешкоди для побачень дитини і батька, часто змінюючи місце проживання. На ім'я дитини батьком відкритий рахунок у банку, на який він вносить кошти. Позбавлення відповідача батьківських прав може зашкодити дитині в майбутньому. Небажання дитини бачити батька є наслідком цілеспрямованого виховання матері, а не об'єктивних причин. Представник відповідача заперечив проти участі прокуратури у справі. Вважає, що протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини має дорадчий характер, і не повинен судом братися до уваги на відміну від рішення виконавчого комітету. Просили у задоволенні позову відмовити.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні не заперечив проти позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, однак подав суду висновок в рішенні № 196 від 16.04.2015 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник прокуратури у судовому засіданні підтримала вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подала суду витяг з протоколу № 5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду пояснила, що з батьком не спілкується дев'ять років. Бачила його ще у м. Коломия. Після цього батько не приходив. Проживає з матір'ю та вітчимом. Вітчим матеріально забезпечує та ходить на батьківські збори у школу. З матір'ю часто змінювали місце проживання, тому навчалась у трьох школах. Бачити батька не бажає та хоче змінити прізвище на ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є подругою позивача та приблизно раз у місяць приходить до неї в гості. Знає, що у 2005 році сторони розірвали шлюб. З 2009 року відповідача не бачила. Утриманням дитини займається мати та вітчим, якого ОСОБА_6 називає батьком.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є подругою позивача та приблизно раз у тиждень приходить до неї в гості. Відповідача раніше ніколи не бачила. Знає, що позивач проживає з двома дітьми і чоловіком, якого ОСОБА_6 називає батьком. Відповідача дитина ніколи не згадувала.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона є матір'ю позивача та знає, що відповідач не приходив до ОСОБА_6 з часу, коли дитині було три роки та намірів бачити її не виявляв.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він працює разом з відповідачем та у вересні-жовтні 2007 року був з ним разом у м. Коломия під будинком, в якому проживала позивач з дитиною. ОСОБА_5 пішов у будинок та повернувся схвильований, сказавши, що його не пустили до дитини.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він працює разом з відповідачем та чув від відповідача, що у нього є дитина, з якою в нього не складається відносини. Якось ОСОБА_5 повідомив, що відкрив депозитний рахунок для дитини у банку.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він працював разом з відповідачем та бачив сторін в 2007 році в Коломию разом з дитиною. Знає, що у 2007 році опікунська рада встановила відповідачу години для зустрічей. Чув від відповідача, що передані ним поштою аліменти були повернуті, а також, що йому не дозволяли бачитись з дитиною.

Заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, представника прокуратури, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що із встановлених обставин справи випливають сімейні правовідносини сторін, а також про належну обґрунтованість позовних вимог та підставність позову у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так не підлягають доказуванню обставини, що дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком є ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_1, оскільки визнаються сторонами.

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 22.11.2005 року (а.с.а.с. 7, 9).

Із характеристики НВК «Загальноосвітня школа-ліцей № 23 ПНУ імені Василя Стефаника» слідує, що учениця 6-Г класу ОСОБА_6 систематично відвідує школу, її батько не цікавиться успіхами дитини в школі, не відвідує батьківських зборів, не займається вихованням дочки (а.с. 15).

Висновком із рішення № 196 від 16.04.2015 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недоцільним (а.с. 69-71).

Витягом з протоколу № 5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року рекомендовано виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 91-93).

Надавши належну оцінку висновку із рішення № 196 від 16.04.2015 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та відомостям протоколу № 5 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 18.03.2015 року, суд вважає, що висновок виконавчого комітету про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6 належно не обґрунтований та суперечливий, оскільки містить відомості про самоусунення батька від виховання дитини, однак не містить чітких мотивів визнання недоцільним позбавлення батьківських прав особи, щодо якої встановлено, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Із зазначених підстав суд вважає висновок із рішення № 196 від 16.04.2015 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради таким, що спростований іншими доказами.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що наявний у батька обов'язок виховання дитини ним не виконувався без поважних причин. Ухиляння від виховання дитини через конфлікт з матір'ю суд вважає безпідставним, оскільки відсутні прямі докази вжиття батьком усіх можливих заходів для примирення з матір'ю заради дитини. Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо намагання батька побачитися з дитиною стосуються подій у 2007 році та ґрунтуються на почутому від самого відповідача, а отже викликають розумний сумнів стосовно таких дій батька. Крім того, такі показання, як докази бажання батька бачити дитину, спростовуються іншими доказами у справі, які прямо вказують на відсутність батька поряд з дитиною протягом кількох років.

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Керуючись зазначеною нормою міжнародного договору, ратифікованого Україною, врахувавши всі наведені вище обставини та норми матеріального права, суд вважає, що ухилення батька від виховання дитини не може компенсуватися матеріальним забезпеченням. Кошти, які ОСОБА_5 вносить на рахунок дитини, і які вона зможе отримати після досягнення повноліття, не є, на думку суду, складовою виховання дитини, а тільки виконанням частини обов'язку утримання дитини.

За таких обставин, враховуючи встановлений у судовому засіданні факт ухилення відповідача протягом тривалого часу від виконання ним батьківських обов'язків щодо виховання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутність будь-яких не спростованих доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди з боку інших осіб у спілкуванні з дитиною, суд вважає, що є достатні підстави для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначення того місця проживання дитини, за яким вона фактично проживає з матір'ю.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену позивачем суму судових витрат на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі наведеного, відповідно до частини 1 статті 3 та частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, ч. 1 ст. 161, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 212-215, 216, 218, 224-226 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура м. Івано-Франківська, орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, батьківських прав щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2, 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Бойчук