Справа № 265/3662/15-ц
Провадження № 2/265/1701/15
У Х В А Л А

09 червня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

при секретарі Симоновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в період шлюбу на спільні гроші в 2006 році був придбаний автомобіль «АЗЛК 2141 201», 1994 року випуску, та зареєстрований на імя її чоловіка ОСОБА_2 Після фактичного припинення шлюбних відносин автомобіль знаходиться у користуванні відповідача. Просила визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, розділивши його між сторонами, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «АЗЛК 2141 201», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що відповідач може розпорядитися спірним автомобілем на свій розсуд, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд розглянув дану заяву без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Статею 152 ЦПК України передбачено,що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України та розяснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обовязку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам, тощо.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи вищевказані норми права, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів на підтвердження належності автомобіля відповідачу ОСОБА_2, а також у звязку тим, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль в цілому не є співмірним із позовними вимогами про стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

Керуючись ст.ст.151- 153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-дений строк з дня проголошення ухвали.

Суддя ______________