Справа № 441/2228/14 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/3648/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, від імені та в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Львівської області, Городоцький районний сектор Державної міграційної служби у Львівській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці в с. Лівчиці по вул. Центральна,1 Городоцького району Львівської області шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 та Кредит», виселення з будинку відповідачів та передачу зазначеного предмета іпотеки для забезпечення його збереження Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_2 та Кредит», -

встановила:

В грудні 2014 року позивач подав вказаний позов, посилаючись на те, що 22.08.2007 р. ВАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» правонаступником якого виступає ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» було укладено кредитний договір №18/07-МБ. Відповідно до кредитного договору позивач надав ОСОБА_4, кредитні кошти лімітом 40000 доларів США, відповідач зобов'язався повернути кошти в повному обсязі до 21.08.2017 р.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_10, надав в іпотеку нерухоме майно - будинок розташований в в с. Лівчиці по вул. Центральна,1 Городоцького району Львівської області, що підтверджується договором іпотеки від 22.08.2007 р.

Рішенням Городоцького районного суду від 09.12.2010 р. з ОСОБА_4, стягнуто на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», заборгованість за кредитним договором №18/07-МБ від 22.08.2007р., зазначене рішення набрало законної сили.

Зазначене рішення виконане не було, заборгованість за кредитним договором не погашена. Станом на 30.10.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 2 785 159,24 грн.

У зв'язку із смертю іпотекодавця ОСОБА_10 23.12.2008 року, його дочка ОСОБА_3 фактично вступила в управління майном, тому повинна нести відповідальність за договором іпотеки незалежно від того, що не оформила спадкових прав.

Просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4, перед АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» за кредитним договором №18/07-МБ в сумі 2 785 159,24 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на вказаний будинок, виселити відповідачів та стягнути судовий збір, в забезпечення збереження майна передати його позивачу та визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки.

Оскарженим рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2015 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит».

В апеляційній скарзі зазначає, що після того, як банку стало відомо про смерть іпотекодавця, 21.01.2010 року та 01.06.2010 року було скеровано претензію до Державної нотаріальної контори м. Городка, але в обох випадках прийшла відповідь, що свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 14.12.2010 року банк звернувся до Голови Підзвіринецької сільської ради Городоцького району Львівської області з клопотанням про звернення до районного суду з заявою про визнання спадщини, залишеної після смерті ОСОБА_10 відумерлою та передання останньої у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. 13.01.2011 року на адресу позивача надійшла відповідь від Підзвіринецької сільської ради про те, що при розгляді на виконкомі селищної ради було встановлено, що спадкоємцями померлого згідно його заповіту є дочки ОСОБА_11 та ОСОБА_3. Спадщина фактично прийнята, так як ОСОБА_3 проживає в житловому будинку, який їй заповів батько. Крім цього банком було отримано довідку про зареєстрованих осіб в даному будинку, відповідно до якої ОСОБА_3 є спадкоємцем будинку за заповітом та проживає у ньому. Крім того, покликається на норми ЦК України, а саме на ст.1297 та ст.1299 ЦК України відповідно до яких спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявились і судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, т.я. вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання та у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

При цьому судова колегія враховує те, що представник апелянта ОСОБА_12 приймала участь в судовому засіданні 29.05.2015 року та повідомлена про час та місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_12 в судовому засіданні 29.05.2015 року на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що після смерті іпотекодавдавця - ОСОБА_10, його дочка - ОСОБА_3, не отримувала свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті іпотекодавця, і право власності на будинок на час розгляду справи ОСОБА_3 не зареєстроване, вона не набула статусу іпотекодавця.

Однак такі висновки суду не відповідають вимогам закону.

Встановлено, що відповідно до кредитного договору №18/07-МБ від 22.08.2007 р., ОСОБА_4, отримав кредит, розміром 40 000 доларів США, з остаточним строком повернення 21.08.2017 р., із 14,5 % річних за користування кредитними коштами, 29% річних від суми несвоєчасного виконання зобов'язання, 14,5% річних за період з 22.08.2007 р. до дня фактичного погашення позичкової заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_10 було укладено договір іпотеки від 22.08.2007 р., нерухомого майна яким є будинок по вул.Центральна,1 с.Лівчиці Городоцького району Львівської області, що належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ№3244835, від 15.05.2007 р., зареєстрованому в Городоцькому РБТІ 15.05.2007 р., номер витягу №14554000, реєстраційний №18854776.

Рішенням Городоцького районного суду від 29.12.2010 р., яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 1 098 822,72 грн.(один мільйон дев'яносто вісім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 72 коп., заборгованості за кредитним договором №18/07 - Б від 22.08.2007 р. Однак рішення суду не виконане.

Посилання ОСОБА_3 на те, що слід закрити провадження по справі з врахуванням того, що раніше спір такий же вирішувався та рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено, судова колегія не приймає до уваги, оскільки вбачається, що позов в справі, яка є предметом апеляційного розгляду, поданий з інших підстав.

Так в рішенні суду від 29 грудня 2010 року зазначено, що позивач не звертався до ОСОБА_3 з вимогою про виконання зобовязання щодо сплати простроченої заборгованості, не направив їй письмової вимоги про усунення порушень виконання основного зобовязання, не дотримався процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. В той же час в даній справі ця процедура позивачем дотримана.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №18/07 - Б, загальна сума заборгованості: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 309 223,10 грн., сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 187 568,46 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам 6 002,85 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 462 841,63 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам 1 819 523,20 грн. Станом на 30.10.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 2 785 159,24 грн.

З матеріалів справи 2-216/10 р., вбачається, що ОСОБА_10 на випадок своєї смерті 17.12.2007 р., склав заповіт, в якому розпорядився належним йому на праві власності на користь дочки ОСОБА_11 та ОСОБА_3

З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що ОСОБА_10, помер 23.12.2008 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 фактично вступила в управління майном, хоча не оформила спадкових прав. Так 11.06.2011 року вона подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору та проживає у вказаному будинку.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статей 1268, 1297 ЦК України, статті 23 Закону України "Про іпотеку" неотримання спадкоємцем - ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на нерухоме спадкове майно, яке перебуває в іпотеці, не свідчить про неприйняття нею спадщини та не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на іпотечне майно.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право

У даній справі, в грудні 2014 року кредитор ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» пред'явив вимоги до спадкоємців, зокрема ОСОБА_3, яка після смерті іпотекодавця ОСОБА_10 23.12.2008 рокуприйняла спадщину, шляхом подачі 11.06.2011 року заяви про прийняття спадщини в нотконтору ( спадкова справа №204/2009, Городоцької державної нотаріальної контори). До того ж вона весь час проживає в будинку.

Таким чином позов подано з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» права вимоги до ОСОБА_3 Отже немає підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Саме така правова позиція є в постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов"яковою для судів України.

Всі інші позовні вимоги є похідними від цієї позовної вимоги, а тому теж не підлягають задоволенню.

При цьому судова колегія враховує і те, що із заявлений позивачем позовних вимог не вбачається, що вказаний будинок був придбана за кредитні кошти, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог щодо виселення, оскільки відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

При таких обставинах рішення суду, яке постановлене без врахуванням того, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора, слід скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, від імені та в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Львівської області, Городоцький районний сектор Державної міграційної служби у Львівській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці в с. Лівчиці по вул. Центральна,1 Городоцького району Львівської області шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 та Кредит», виселення з будинку відповідачів та передачу зазначеного предмета іпотеки для забезпечення його збереження Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_2 та Кредит» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_13