Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8257/14-ц Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 43 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Зарицької Г.В., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради, Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна", треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3, управління ДСНС у Житомирській області, про визнання права на житло за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати за нею право на житло, а саме: на квартиру АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що в 1976 році її батьку - ОСОБА_4 було надано в користування вказану квартиру. З моменту вселення і до теперішнього часу позивачка проживає в даній квартирі та зареєстрована в ній з 09.09.1989 року. Батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і після його смерті позивачка є наймачем квартири, здійснює в ній ремонт та оплачує комунальні послуги, а тому вважає, що користується вказаним житлом на законних підставах.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Вважає, що дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом неповно та поверхнево з'ясовано обставини справи, дана невірна оцінка доказам, що містяться в матеріалах справи. Так, судом не було взято до уваги відмітку в паспорті позивача про те, що вона зареєстрована у спірному житлі з 09.09.1989 року та користується ним по даний час, несе витрати по його утриманню та сплаті комунальних послуг. Також судом не взято до уваги ту обставину, що 23.07.2007 року на ім'я позивача ЖОМБТІ видано техпаспорт на АДРЕСА_1.

В судовому засіданні апелянт підтримала апеляційну скаргу і пояснила, що будинок, в якому вона проживає є триповерховим і примикає до пожежної частини, перебував на балансі ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна». Дозвільних документів на вселення батька у квартиру у неї немає. Комунальні платежі вона сплачувала самостійно, а квитанції про необхідність оплати квартирної плати їй не приходило. В апеляційній скарзі про це зазначено помилково. Уточнила, що під правом на житло вона має на увазі право користування житловим приміщенням.

Представник Житомирської міської ради та виконавчого комітету Житомирської міської ради заперечує у задоволенні скарги і пояснила, що спірний будинок до житлового фонду не включався і статусу житлового не набував, а є частиною пожежного депо і використовувався для проживання пожежників та їх членів сім'ї.

Представник управління ДСНС у Житомирській області не заперечує у задоволенні скарги і пояснив, що по акту їм передано пожежне депо, яке обслуговувало ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна», в складі якого є триповерховий будинок, і який на баланс не поставлений у зв'язку із проживанням в ньому членів сімей колишніх пожежників. Одна стіна будинку примикає до адмінбудівлі та має перехід в адмінприміщення. Передане по акту від ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» пожежне депо з будинком знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні ДСНС.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду жодних доказів, які б підтверджували факт надання її батьку - ОСОБА_4 в користування квартири АДРЕСА_1. Зокрема, суду не було надано ордеру на вселення, договору найму житлового приміщення та доказів щодо того, що позивач є членом сім'ї наймача квартири.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам, оскільки ухвалено при неповно з'ясованих обставинах та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Частинами 1, 2 статті 61 ЖК України передбачено, що право користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експулуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією ) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

З аналізу вказаних норм вбачається, що набуття права користування жилим приміщенням можливе тільки у будинках (приміщеннях), що віднесені до житлового фонду.

Згідно пп.5, 9 п.б). ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням ; облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади.

За положеннями статей 4-6 Житлового кодексу України державний житловий фонд включає в себе жилі будинки (закінчені будівництвом і здані в експлуатацію) та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян.

Постановою Ради Міністрів Української РСР № 105 від 11 березня 1985 року «Про порядок державного обліку житлового фонду», яка є чинною, визначено, що державному обліку підлягають житлові будинки та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян, а також для використання в установленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Житлові будинки та жилі приміщення в інших будівлях включаються до складу житлового фонду після прийняття їх в експлуатацію державною приймальною комісією, реєстрації і технічної інвентаризації.

Державні, кооперативні й громадські підприємства, установи та організації ведуть первинний облік житлового фонду, складають і подають до вищестоящих організацій і місцевих органів державної статистики в строки, встановлювані ЦСУ СРСР, бухгалтерську і статистичну звітність про житловий фонд, що перебуває на їх балансі.

Міністерства житлово-комунального господарства союзних республік організують на території республік роботу по проведенню реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду, узагальнюють та аналізують одержувані дані.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого Бюро запису актів громадянського стану виконкому Житомирської міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_4 (а.с.6).

Позивач зареєстрована в АДРЕСА_1 з 09.09.1989 року (а.с.4).

Суд апеляційної інстанції встановив додаткові обставини.

Так, актом прийому-передачі від 12 серпня 2002 року, на підставі рішення дев'ятнадцятої сесії Житомирської обласної ради від 17.07.2001 року, з балансу ВАТ «ЖЗХВ» на баланс УДПО УМВС України в Житомирській області безкоштовно передана будівля пожежного депо по АДРЕСА_1 (а.с.106).

З пояснень представника управління ДСНС у Житомирській області після передачі у 2002 році депо передано лісгоспу. Документи про передачу відсутні.

Рішенням 8 сесії 24 скликання Житомирської обласної ради № 241 від 18.07.2003 року вирішено передати будівлю пожежного депо ОП ДПЧ-7, за адресою : м.Житомир, АДРЕСА_1, з балансу дочірнього підприємства «Житомирський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомирагроліс» на баланс відділу пожежної безпеки ДДПБ МНС України в Житомирській області (а.с.16).

Передачу вказаного нежитлового приміщення загальною площею 1116 кв.м. здійснено по акту у 2003 році (а.с.17).

По матеріалам інвентаризаційної справи № 18578 (а.с.96-107) передане приміщення складається з пожежного депо та будівлі (а.с.97), які розташовані на земельній ділянці площею 0,8772 га, що передана у постійне користування головному управлінню Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Житомирській області на підставі державного акту серії ЯЯ № 070660, виданого 05 жовтня 2010 року (а.с.107).

Згідно свідоцтва про право власності від 17.09.2007 року будівля депо площею 601,4 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 належить територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирської області на праві комунальної власності (а.с.18-19). Право власності на іншу частину переданої будівлі пожежного депо площею 514,6 кв.м. не оформлено.

З відповіді виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.05.2015 року вбачається, що даних про будинок АДРЕСА_1 немає (а.с.118), і як пояснив представник виконкому, зазначений будинок не обліковується по житловому фонду міста.

Відкрите акціонерне товариство «Житомирський завод хімічного волокна» також повідомило, що будівля пожежного депо ОП ДПЧ-7, до складу якого входить вказаний будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_1, безкоштовно переданий УДПО УМВС України в Житомирській області відповідно до акту прийому передачі у серпні 2002 року і на підприємстві відсутні відомості про віднесення даного будинку до житлового фонду та набуття ним статусу «житлового» (а.с.123).

Отже, згідно наданих суду доказів, спірний будинок обліковувався як частина пожежного депо і дані про включення його до житлового фонду відсутні, а тому немає підстав для набуття права користування ним у порядку, визначеному Житловим кодексом України для житлових приміщень.

Реєстрація по вищевказаному адресу, виготовлення технічного паспорту та використання спірного приміщення для проживання не свідчить про належність будинку (приміщення) до житлового фонду без набуття такого статусу у визначений законодавством спосіб.

На підставі викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав ненадання доказів правомірності вселення у житлове приміщення є помилковим, оскільки спірний будинок по АДРЕСА_1 не віднесений до житлового фонду міста і не набув статусу житлового, а тому у задоволенні позову слід відмовити з інших підстав.

Керуючись ст. ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод хімічного волокна» про визнання права на житло з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: