Справа №173/584/15-ц
Провадження №2/173/446/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Демяненко С.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстрації. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Цю квартиру подарувала позивачу його мати. Коли власником квартири була мати позивача, в квартирі було прописано ОСОБА_2. Відповідач мешкала в цій квартирі до 1 жовтня 2009 року, потім виїхала з м. Верхньодніпровська і де знаходиться на цей час йому не відомо. Не зважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, з 1 жовтня 2009 року, тобто більше ніж 5 років, вона лишається в ній зареєстрованою. Відповідач обіцяла знятися з реєстрації, проте зараз позивач з нею не спілкується. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачу як власнику квартири розпоряджатися нею, зокрема продати її. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, більше трьох років не проживає в квартирі вона є такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 зняти з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що деякий час жив з відповідачем у цивільному шлюбі. Відповідач попросила його мати, яка на той час була власником квартири, зареєструвати її в цій квартирі, щоб вона змогла працевлаштуватися. Через декілька місяців, після того як вона зареєструвалася в квартирі, мати подарувала квартиру позивачу. Потім життя з відповідачем не склалося і на початку жовтня 2009 року вона поїхала в інше місто шукати роботу. Всі речі відповідач забрала із собою і більше не поверталася. Ніхто їй не перешкоджав у користуванні квартирою, вона сама прийняла рішення переїхати в інше місто. Зараз виникла необхідність продати квартиру, проте реєстрація відповідача в цій квартирі перешкоджає цьому.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.

Відповідач, Верхньодніпровський районний відділ у місті Верхньодніпровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору дарування квартири від 7 квітня 2009 року ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

За даною адресою з 27 березня 2009 ороку зареєстрованою є ОСОБА_2, 1984 року народження, що підтверджується будинковою книгою для реєстрації громадян за місцем проживання (а.с.6-7), довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 1932 від 13 березня 2015 року (а.с.11) та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України від 6 квітня 2015 року (а.с.18).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1 жовтня 2009 року (а.с.10).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона є колишнім власником квартири, яка зараз належить її сину - ОСОБА_1 деякий час їх син жив однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 Вони разом мешкали в квартирі АДРЕСА_1. На той момент, коли вона ще була власником квартири, ОСОБА_2 попросила її зареєструвати в квартирі з метою працевлаштування у м. Верхньодніпровську. За її згодою ОСОБА_2 була зареєстрована в цій квартирі. Потім вона подарувала квартиру сину. Відносини в сина з ОСОБА_2 не склалися і на початку жовтня 2009 року вона поїхала до м. Дніпропетровська влаштовуватись на роботу і з того часу вона не поверталася. Вона деякий час підтримувала з ОСОБА_2 відносини і також просила її знятися з реєстрації, на що відповідач погоджувалась, але все одно не приїхала. Ніхто ніколи їй не чинив перешкод у користуванні цим житлом, вона сама обрала своїм місцем проживання іншу адресу. Ані вона, ані її син не є родичами або членами сім'ї з ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Судом встановлено, що колишнім власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, що підтверджується договором дарування квартири від 7 квітня 2009 року (а.с.8-9). ОСОБА_2 не є власником або користувачем цієї квартири. Доказів про наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин щодо користування даним житлом, зокрема договору оренди, встановлення сервітуту тощо сторонами суду надано не було.

ОСОБА_2 не є членом сім'ї ні теперішнього ні колишнього власника житла.

Право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 припинилося у зв'язку з відчуженням майна власником на підставі договору дарування. А тому в цьому випадку втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Будь-яких інших правових підстав користування спірним майном відповідачами судом не встановлено.

ОСОБА_2 добровільно знятися з реєстрації не бажає, що є порушенням прав позивача як власника житла, який, за таких обставин, має обмежені можливості розпорядитися власним майном.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом є законними та обґрунтованими.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод в користуванні квартирою, оскільки будь-яких доказів того, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні житлом суду надано не було. В судовому засіданні позивач підтвердив, що з боку відповідача, ОСОБА_2, будь-яких перешкод у користуванні квартирою не має.

Також суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання Верхньодніпровський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_2, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 328, 398, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10,11, 60, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко