Справа № 464/9997/13 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4317/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Іванова О.О.

З участю представника позивача Супряги С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, третя особа ТзОВ «Віва» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ «Банк» 456 238, 10 доларів США (що по курсу НБУ станом на 28.03.2014 року еквівалентно 4 950 274, 63 грн.) та 437 997, 15 грн. заборгованості за кредитним договором № 09.05./10-КЛ від 16.12.2010 року та понесені судові витрати 3 441 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.05.2015 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 08.04.015 року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач -2 не отримував вимогу про необхідність погасити борг протягом 30 днів, а відтак обов»язку по погашенню боргу не настало у зв»язку з чим позов є передчасним.

Вважає, що оскільки від строку настання чергового платежу, а це 01.02.2013 року позивач протягом шести місяців не пред»явив позову до поручителя, відтак враховуючи правову позицію ВСУ, яка висловлена у постанові від 17.09.2014 року № 6-53цс/14 порука вважається припиненою.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача Супряги С.О., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідачі по справі в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином повідомлялися про день і час слухання справи. Із їхнього відношення до справи в суді першої інстанції і це продовжується в суді апеляційному вбачається, що їхні дії направлені на затягування розгляду справи.

Відповідно до ст. 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно із ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 16 грудня 2010 року між позивачем ПАТ «ВТБ «Банк» та ТзОВ «Віва» було укладено кредитний договір № 09.05/10-КЛ за умовами якого банк надав ТзОВ «Віва» грошові кошти (кредит) шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування у розмірі 500 000,00 доларів США на строк до 15 червня 2012 року.

Належне виконання свого обов»язку по наданню кредиту стороною позивача підтверджується відповідним меморіальним ордером № 6197 від 17.12.2010 року.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п.3.1 Кредитного договору позичальник зобов»язаний сплатити банку плату за користування кредитними коштами у вигляді процентів, розмір яких є базовим та встановлений у розмірі 17,5 процентів річних.

Надалі, до кредитного договору було внесено зміни, шляхом укладення ще дев»ять додаткових договорів.

Із п.1.1 Кредитного договору із останніми змінами і доповненнями від 18.02.2013 року ТзОВ «Віва» зобов»язалося прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит не пізніше 13 грудня 2013 року та виконати інші зобов»язання, передбачені договором.

З метою забезпечення виконання зобов»язань згідно кредитного договору № 09.05/10-КЛ від 16.12.2010 року із змінами і доповненнями, 29 листопада 2012 року між позивачем ПАТ ВТБ «Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки за № 09.13/12-П, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ТзОВ «Віва» зобов»язань по кредитному договору №09.05/10-КП від 16.12.2010 року із змінами і доповненнями, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 440 000.00 доларів США зі строком користування по 13.12.2013 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 відсотка річних; зобов»язався нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов»язань по кредитному договору (п.2.1 договору поруки), відповідати за сплату кредиту, процентів, за користування кредитом, неустойки (штрафи, пеня) за невиконання або неналежне виконання зобов»язань- в повному об»ємі.

До зазначеного договору вносилися зміни і доповнення 25.01.2012 року та 18.02.2013 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом належним чином перевірено та встановлено, що ТзОВ «Віва» умов кредитного договору не виконав чим допустив порушення термінів повернення кредитних коштів, нарахованих відсотків та інших обов»язкових платежів ( комісій, пені, тощо), встановлених кредитним договором та додатковими договорами.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.03.2014 року загальна сума боргу за кредитним договором № 09.05/10-КЛ від 16.12.2010 року становить 456 238,10 доларів США.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 зазначив, що Банк не мав права вимоги по відношенню до нього, оскільки повідомлення про право вимоги від 28.08.2013 року він не отримав.

Відповідно до п.2.8 Договору поруки № 09.13/12-П від 29.11.2012 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 зазначено, що вимога вважається отриманою Поручителем, якщо Банк надіслав її поштою, кур»єром, телеграфом або вручено особисто під розпис Поручителю (уповноваженій особі Поручителя) за адресою Поручителя, вказаною у договорі або повідомлену Банку Поручителем згідно з п.2.9 цього Договору.

Отже, посилання відповідача на те, що обов»язку по погашенню заборгованості у нього не настало, оскільки не було отримано листа-вимоги від позивача, є безпідставним, не підтвердженими жодними доказами.

Інша підстава на яку відповідач посилається, намагаючись уникнути від відповідальності по договірних зобов»язаннях - це те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до поручителя з позовом. Зазначає у апеляційній скарзі, що банк повинен був звернутися до відповідача протягом шести місяців з моменту виникнення поточної заборгованості за Кредитним договором, а не з моменту, коли позичальник не виконав вимоги пред»явленої Банком щодо повернення всієї суми кредиту та сплати поточної заборгованості.

З такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Згідно з п.5.1 Договору поруки цей договір діє до 13 грудня 2016 року включно або до припинення забезпеченого ним зобов»язання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в і д х и л и т и .

Заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08.04.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В. Ніткевич

О.Ф.Павлишин