Провадження №22-ц/784/1242/15
Головуюча першої інстанції: Корнешова Т.В. Категорія - 27 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В.

ОСОБА_2

із секретарем

судового засідання: ОСОБА_3

з участю:

позивача - ОСОБА_4

представників:

позивача ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15. 04. 2015 р. у справі за

позовом

ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 Дніпро» ( далі - ПАТ «ОСОБА_7 Дніпро ») про визнання договору поруки недійсним,

встановила:

19.12.2014 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ«ОСОБА_7 Дніпро » про визнання договору поруки недійсним.

Позивач зазначав, що 03.06.2011 р. уклав з відповідачем договір поруки для забезпечення виконання товариством «ТОВ «Порт Сервіс» кредитних зобовязань останнього за укладеною з тим же Банком 03.06.20111 р. кредитною угодою на 2500000 дол. США.

Договір поруки є недійсним, оскільки укладений ним під впливом обману з боку позичальника, який ввів його в оману стосовно власної платоспроможності на час укладення цієї угоди, а з боку Банку мало місце замовчування цих обставин.

Таким чином, зазначений правочин відповідно до приписів ст. 230 ЦК України, є недійсним.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15. 04. 2015 р. постановлено про відмову у визнанні недійсним договору поруки.

В апеляційній скарзі позивач просив про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову посилаючись на необгрунтованність висновків суду та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Так, відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (статті 203, 215-216 ЦК).

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК правочин (договір) вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою для договору поруки, згідно з положеннями ст. 207, ч.1п.3 ст. 208 ЦК є письмова форма, яка передбачає підписання угоди.

Диспозиція ст. 553 ЦК України, якою врегульовано зміст договору поруки не містить переліку істотних умов, щодо яких має бути досягнуто згоди.

Але із аналізу цієї норми та положень інших статей параграфу 3 глави 49 ЦК України можна зробити висновок, що оскільки відповідальність поручителя не повязується з причинами невиконання основного зобовязання позичальником, то умови про належну інформованість поручителя як з боку кредитора так і з боку позичальника не входять до переліку істотних умов договору поруки

Відповідно до положень статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочини вчинені під впливом обману визнаються недійсними за умови підтвердження допущених порушень вимог закону.

Тобто, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинні довести навмисне, цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину.

При цьому, жоден з доказів не має для суду наперед визначеного значення, оскільки рішення, яке він ухвалює відповідно до приписів ст.ст. 212-213 ЦПК має ґрунтуватися на сукупності наданих доказів у їх взаємному звязку.

Позивач, відповідно до приписів ч.1 ст. 60 ЦПК України, повинен довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Зі змісту позовної заяви та інших матеріалів справи вбачається, що підставою своїх вимог позивач обман, який вчинив щодо нього позичальник стосовно своєї платоспроможності та банк, який замовчував інформацію про неналежну платоспроможність позичальника.

Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку наданим доказам і прийшов правильного висновку щодо недоведеності факту обману з боку відповідачів та відсутності правових підстав для визнання договору поруки недійсним..

З врахуванням таких висновків судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання оспорюваної угоди недійсною.

Доводи апелянта щодо введення його в оману щодо платоспроможності позичальника не заслуговують на увагу, оскільки за законом зазначені обставини не мають правового значення для встановлення недійсності договору поруки з підстав обману, передбаченого ст. 230 ЦК України.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним договору поруки внаслідок введення в оману щодо обставин, які повязані з платоспроможністю позичальника.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15. 04. 2015 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І.Галущенко

Судді: Т.В. Серебрякової

ОСОБА_2