АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року в справі за позовом Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 760/27073/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7161/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Демидовська А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
У грудні 2014 року позивач Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в службі дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що мати, ОСОБА_2. неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки. 13.03.2014 року до служби у справах дітей надійшла інформація з КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Солом'янського району м. Києва про те, відповідач ОСОБА_2 здійснює незадовільний догляд за дитиною, рекомендації лікарів та медичної сестри виконує не в повному обсязі, часто буває в стані алкогольного сп'яніння. З метою перевірки даної інформації, співробітником служби спільно з дільничним інспектором міліції Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві та фахівцями з соціальної роботи Солом'янського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді родина ОСОБА_2 була відвідана за місцем проживання. Під час відвідування було з'ясовано, що сім'я мешкає в двокімнатній квартирі , яка потребує косметичного ремонту та перебуває у незадовільному санітарному стані: брудно, на підлозі та меблях пил, в квартирі відчувався неприємний запах. Відповідач підтвердила, що вона дійсно систематично вживає алкогольні напої, громадянку ОСОБА_2 було зобов'язано в найближчий час привести помешкання в належний санітарний стан. Разом з тим, під час наступних відвідувань в квартирі залишалося брудно, в помешканні перебували сторонні особи, які розпивали спиртні напої, поводили себе агресивно та вживали ненормативну лексику. Крім того, в більшості випадків ОСОБА_2, перебувала в стані алкогольного сп'яніння, на її обличчі неодноразово було помічено синці та садна.

Враховуючи ситуацію, що сталась, службою у справах дітей було прийнято рішення про відібрання дитини від матері.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року в задоволенні позову Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за інформацією, що надійшла до служби з КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва від 12.11.2014 року ОСОБА_2 про здоров'я дитини не піклується, належного догляду за нею не здійснює, призначення дільничного лікаря та рекомендації спеціалістів не виконує, дитячу поліклініку з донькою відвідує нерегулярно.

Посилається, що за інформацією, наданою дільничним інспектором міліції Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві, громадянка ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно: зловживає спиртними напоями, внаслідок чого порушує громадський порядок та спокій громадян. Зі слів сусідів по під'їзду, в помешканні ОСОБА_2 регулярно відбуваються сварки та бійки, мешканці також повідомили, що неодноразово бачили, як ОСОБА_2 гуляючи з дитиною на вулиці, вживала алкогольні напої.

Апелянт зазначає, що враховуючи ситуацію, що склалась, службою у справах дітей було прийнято рішення про відібрання дитини від матері. З цією метою, на підставі розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.12.2014 року № 826 «Про відібрання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1», було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_2 На час відвідування ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння, поводилась агресивно, вчинила сварку, вживаючи ненормативну лексику, виштовхала членів комісії та медичних працівників швидкої допомоги за двері квартири. Дитина була одягнена в брудний одяг, в помешканні відчувався стійкий запах тютюну та алкоголю, холодильник не працював, дитяче харчування у ОСОБА_5 було у недостатній кількості. ОСОБА_2 категорично відмовилась передавати доньку медичним працівникам для подальшого обстеження в дитячій лікарні.

Зазначає, що представником позивача було надано довідку з Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де станом на сьогодні перебуває дитина відповідача, щодо відвідувань ОСОБА_2 своєї доньки. Відповідно до цієї довідки з початку перебування дівчинки в дитячому закладі, а саме: з 06.01.2015, ОСОБА_2 відвідала дитину лише 13.01.2015 року, з лютого 2015 року відвідування ОСОБА_5 матір'ю припинились. Незважаючи на те, що на підставі заяви ОСОБА_2 працівниками служби 12.01.2015 року їй було надано дозвіл на відвідування доньки в дитячому закладі, мати знехтувала можливістю спілкуватись з дитиною, спостерігати за її розвитком, цікавитись здоров'ям доньки. Але судом першої інстанції цьому доказу не було надано належної оцінки, він не був врахований при прийнятті рішення.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5. (а.с. 5)

Також вбачається з матеріалів справи, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першої статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги, відомості про батька записані за вказівкою матері. (а.с. 6)

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, при ухваленні рішення суд першої інстанції врахував письмові докази позивача на підтвердження своїх вимог про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав та письмові пояснення, медичні довідки та фотокартки, якими підтверджується стан здоров'я відповідача та санітарно-технічні умови проживання відповідача.

Разом з тим, судом першої інстанції враховано вимоги ч. 4, 5 ст. 19 СК України, згідно яких при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, такий висновок був наданий суду.

Разом з тим, як вбачається з Висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.12.2014 року №108-17180/01, ОСОБА_2 повністю усунулась від виконання свої батьківських обов'язків по відношенню до доньки, проживання дитини разом з нею становить загрозу для її життя та здоров'я.

Крім того, згідно інформації з КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Солом 'янського району м. Києва, ОСОБА_2 не здійснює належного догляду за донькою.

Згідно з інформацією дільничного інспектора міліції Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно, оскільки зловживає спиртними напоями, в результаті чого, порушує громадський порядок та спокій громадян.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування сулами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Колегія суддів вважає необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в такому випадку не є передчасною та надмірною, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на обґрунтування своїх позовних вимог та необхідності застосування судом зазначеного крайнього заходу впливу.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що за інформацією, що надійшла до служби з КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва від 12.11.2014 року ОСОБА_2 про здоров'я дитини не піклується, належного догляду за нею не здійснює, призначення дільничного лікаря та рекомендації спеціалістів не виконує, дитячу поліклініку з донькою відвідує нерегулярно (а.с. 12 - 14).

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за інформацією, наданою дільничним інспектором міліції Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві, громадянка ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно: зловживає спиртними напоями, внаслідок чого порушує громадський порядок та спокій громадян. Зі слів сусідів по під'їзду, в помешканні ОСОБА_2 регулярно відбуваються сварки та бійки, мешканці також повідомили, що неодноразово бачили, як ОСОБА_2 гуляючи з дитиною на вулиці, вживала алкогольні напої (а.с. 19).

При цьому з наявних в матеріалах справи письмових пояснень відповідача ОСОБА_2, наданих нею 19.03.2014 р., 24.04.2014 р., 27.05.2014 р., 14.11.2014 р. начальнику відділу з питань організації профілактичної роботи служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації Троценко Н.М. вбачається, що відповідач зазначає, що має проблеми з вживанням алкоголю, дитину не зареєструвала за місцем свого проживання, рекомендації лікарів виконує нерегулярно, однак обіцяє виправитися та здійснювати належний догляд за немовлям. (а.с. 15-19).

Враховуючи ситуацію, що склалась, службою у справах дітей було прийнято рішення про відібрання дитини від матері. З цією метою, на підставі розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.12.2014 року № 826 «Про відібрання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1», було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_2 На час відвідування ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння, поводилась агресивно, вчинила сварку, вживаючи ненормативну лексику, виштовхала членів комісії та медичних працівників швидкої допомоги за двері квартири. Дитина була одягнена в брудний одяг, в помешканні відчувався стійкий запах тютюну та алкоголю, холодильник не працював, дитяче харчування у ОСОБА_5 було у недостатній кількості. ОСОБА_2 категорично відмовилась передавати доньку медичним працівникам для подальшого обстеження в дитячій лікарні.

Також суду надано довідку з Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де станом на сьогодні перебуває дитина відповідача, щодо відвідувань ОСОБА_2 своєї доньки. Відповідно до цієї довідки з початку перебування дівчинки в дитячому закладі, а саме: з 06.01.2015 р., ОСОБА_2 відвідала дитину лише 13.01.2015 року, з лютого 2015 року відвідування ОСОБА_5 матір'ю припинились.

Незважаючи на те, що на підставі заяви ОСОБА_2 працівниками служби 12.01.2015 року їй було надано дозвіл на відвідування доньки в дитячому закладі, мати знехтувала можливістю спілкуватись з дитиною, спостерігати за її розвитком, цікавитись здоров'ям доньки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції цим доказам не було надано належної оцінки, вони не були враховані при прийнятті рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем ні до суду першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи, не надано доказів того, що вона припинила вживати спиртні напої, привела квартиру в належний санітарний стан, мала бажання спілкуватися з донькою після її вилучення органом опіки та піклування.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки позивачем доведено тривале нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов'язками, доведено проведення з нею постійної профілактичної роботи та перевірки умов проживання немовляти, неодноразове попередження органу опіки та піклування про можливість вилучення дитини у зв'язку зі зловживанням матір'ю алкогольними напоями, які відповідачем залишені без належного реагування, тому позбавлення відповідача батьківських прав є саме крайнім заходом впливу на ОСОБА_2 як на особу, яка не виконує батьківських обов'язків.

Згідно з п.1 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» «Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Відповідно до ст. 8, ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Колегія суддів зазначає, що і під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 не було доведено, що проживання доньки разом з нею відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи, що наведені порушення норм процесуального і матеріального права при розгляді даного позову призвели до прийняття незаконного судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_2 її малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на опікування Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Копію рішення направити до Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Копію рішення направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві, яке знаходиться за адресою 03067, м. Київ, бул. І. Лепсе, 1/28, для внесення змін до актових записів №444 від 11.11.2014 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію рішення направити до органу праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення питання про припинення соціальних виплат ОСОБА_2 на її малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: