АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Галичанського А.Д., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: апелянта, представників Кредитної Спілки «Буковинський Альянс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ про примусове проникнення до житла за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 05 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Державний виконавець Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ звернувся в суд із поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Посилався на наступні обставини. Шевченківським ВДВС Чернівецького МУЮ у примусовому порядку виконується виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №727/530/13-ц від 14.03.2013р., виданого Шевченківським районним судом м.Чернівців про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитнорї спілки «Буковинський Альянс» заборгованості в сумі 416059,86грн.

22.03.2013р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої була направлена сторонам виконавчого провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду.

22-ц/794/865/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Ярема Л.В.

Категорія79 доповідач Перепелюк І.Б.

09.09.2014р. був складений акт опису й арешту майна боржника.

В ході проведення виконавчих дій, пов'язаних з необхідністю передачі реалізованого арештованого майна боржника переможцю торгів, державний виконавець 26.03.2015р. здійснив виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 з метою вручення письмової вимоги щодо надання доступу до описаного та арештованого майна боржника з метою його вилучення та передачі переможцю торгів. Однак, боржник відмовив державному виконавцю в наданні письмових пояснень щодо причин приховування арештованого майна, про що складено відповідний акт державного виконавця.

31.03.2015р. державний виконавець потворно здійснив виїзд за адресою проживання боржника з метою вилучення описаного та арештованого майна та встановив, що боржник дверей не відчиняв, хоча знаходився вдома, про що складено відповідний акт.

21.04.2015р. державний виконавець в приміщенні адміністративної дільниці №12 в присутності старшого дільничого інспектора Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області відібрав пояснення у ОСОБА_1, вручив боржнику вимогу та повідомлення про дату та час здійснення виконавчих дій щодо вилучення описаного майна.

На вимогу державного виконавця надати доступ до квартири АДРЕСА_1, де зберігається описано майно, ОСОБА_1 відмовився, про що складено акт.

22.04.2015р. державний виконавець здійснив виїзд за адресою проживання боржника, однак встановив, що боржник дверей не відкрив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Державний виконавець просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, а саме вилучення у боржника описаного майна для подальшого виконання виконавчого документу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 05 травня 2015 року подання державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ про примусове проникнення до житла задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати.

Апелянт вказує, що він не відмовлявся від надання доступу державному виконавцю до квартири, в якій мешкає, а відмовлявся тільки від підпису, з огляду на незаконні дії виконавця.

Апелянт зазначає, що майно, яке описано та на яке накладено арешт, є власністю його дружини та придбане нею в кредит, а також посилається на те, що про факт накладення арешту на майно ні йому, ні його дружині не було відомо.

Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що вищевказана квартира належить 4-м співвласникам, а отже дозвіл на примусове проникнення до даної квартири може зашкодити їх інтересам.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу - залишити без змін.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 376 ЦПК України та зазначив про невиконання боржником ОСОБА_1 виконавчого документу в добровільному порядку.

Такі висновки суду є правильними.

Судом встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Даниляка О.М. знаходиться виконавчий лист № 727/530/13-ц, виданий 14.03.2013р. Шевченківським районним судом м.Чернівців про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованості в сумі 412618,86грн. та судового збору в сумі 3441грн.

22.03.2013р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої було надіслано боржнику для виконання, однак останній добровільно не виконує рішення суду.

Відповідно до положень п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що у строк, наданий ОСОБА_1 для добровільного виконання рішення суду, він вимог державного виконавця не виконав та перешкоджав доступу державного виконавця до свого житла для проведення виконавчих дій, що підтверджується актами від 26.03.2015р., 31.03.2015р., 21.04.2015р., 22.04.2015р.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Твердження апелянта про те, що про факт накладення арешту опису майна ні йому, ні його дружині не було відомо, спростовується наявною в матеріалах справи копією акту опису й арешту майна від 09.09.2014р., з якого вбачається, що боржник отримав копію даного акту, про що і розписався.

Доводи апелянта про те, що майно на яке накладено арешт йому не належить не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки питання щодо виключення майна з акту опису та арешту не є предметом спору та не позбавляє зацікавлену особу вирішити це питання у спосіб, передбачений законом.

Доводи апеляційної скарги, що стосуються порушень допущених державним виконавцем щодо опису та арешту майна підлягають оскарженню в порядку передбаченому законом і не є предметом даного розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю його, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Апелянт зазначає, що в разі примусового проникнення до вказаної квартири, права таких співвласників можуть бути порушенні. Такі доводи є безпідставними, оскільки доказів про порушення прав інших співвласників не представлено, а особа, права чи інтереси якої порушено має право на звернення до суду за захистом порушеного права у порядку та спосіб передбачені законом.

Враховуючи всі обставини по справі, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :