Справа №: 343/1011/15-ц
Провадження №: 2/0343/505/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Лицура І. М.,

секретаря - Бойків В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю від 05.06.2014 ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Княжолука Долинського району Івано-Франківської області помер її дід ОСОБА_5, в зв'язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входить будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області. Заповіту спадкодавець не складав і єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5 була її мати ОСОБА_6, яка проживала з ним на час смерті і прийняла спадщину, однак документально це не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її мати померла. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки відповідачі по справі спадщину не прийняли і не претендують на неї, а вона прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння спадковим майном. Оскільки спадщина складається з нерухомого майна, то вона повинна отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Вона звернулася в Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації, де їй виготовили технічний паспорт на спадкове будинковолодіння. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріуса вона не має можливості, тому що відсутня реєстрація права власності на дане будинковолодіння та правовстановлюючі документи, в зв'язку з чим вона змушена звернутися в суд з даним позовом.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали та не заперечили щодо його задоволення, вказавши, що спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не приймали і на спадкове майно не претендують.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних правовідносин щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, з відповідними змінами та доповненнями.

Згідно зі ст. 524 ч.1 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 даного кодексу, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст. 548 ЦК УРСР).

За змістом ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він або фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть від 06.06.2014 року серія НОМЕР_1 (а.с. 5), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у справі № 343/387/15-ц (а.с. 7) встановлено факт, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є дідом позивачки ОСОБА_7, а ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є її матір'ю.

Про те, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 23.06.2008 року (а.с. 6).

В судовому засіданні встановлено, що мати позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5, так як на день його смерті постійно з ним проживала, а також вступила в управління й володіння спадковим майном, зокрема продовжила проживати в спадоковому будинковолодінні до дня своєї смерті та доглядала за ним, що підтвердили в судовому засіданні відповідачі, а також свідчить довідка № 19, видана 02.06.2015 року Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 19).

З виданої Княжолуцькою сільською радою Долинського району Івано-Франківської області 09.09.2014 року довідки № 1926 (а.с. 8) встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області, згідно запису в погосподарській книзі № 21 за 1991-1995 роки, об'єкт погосподарського обліку 549, числиться за ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається з технічного паспорта на будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області, що складений 09.07.2014 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 11-13), дане будинковолодіння складається з житлового будинку, загальною площе 53,3 кв.м., стодоли, стайні, вбиральні, криниці, воріт та огорожі.

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С. № 216/01-16 від 11.12.2014 року (а.с. 9), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки нею не надано правовстановлюючі документи на нерухоме майно, що належить спадкодавцю.

З довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 312 від 09.07.2014 року (а.с. 10) вбачається, що реєстрація права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області не проводилась.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області, що належало її діду ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яке успадкувала її мати ОСОБА_6, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та не оформила своє право на спадщину.

На підставі викладеного, 9, 11, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 Долинського району Івано-Франківської області, що належало її діду ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: