ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2222/14-ц
Провадження № 2/210/217/15
У Х В А Л А

іменем України

"04" червня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

секретаря Куксенко О.В.,

особи, які беруть участь у справі: представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 до суду за викликом прибула, однак відмовилась брати участь у розгляді справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Житлово будівельного кооперативу Восток 24 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 надійшла позовна заява Житлово будівельного кооперативу Восток 24 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 від 28 квітня 2014 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 від 22 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючого у звязку з необґрунтованістю.

Разом з тим, ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 від 22 вересня 2014 року задоволено самовідвід головуючого судді по вищевказаній цивільній справі.

Справа передана на повторний розподіл у відповідності до вимог ст. 11-1 ЦПК України, та надійшла в провадження судді Чайкіної О.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 ЦПК України, у разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку.

Враховуючи, що справа раніше перебувала у провадженні іншого судді, який відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду, справа прийнята до провадження головуючим суддею Чайкіною О.В.

Відповідач ОСОБА_3 неодноразово повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, надсилає до суду клопотання про відкладення розгляду справи із звинуваченнями у відкритті провадження та погрозами в адресу головуючого щодо притягнення головуючого до відповідальності дисциплінарної та кримінальної у звязку з розглядом цивільної справи.

У судове засідання, призначене на 04 червня 2015 року ОСОБА_3 прибула, запрошена до зали суду, однак після відкриття головуючим судового засідання ОСОБА_3 залишила зал судового засідання та відмовилась приймати участь у судовому засіданні.

Судом оголошено технічну перерву для повторного запрошення до зали суду, однак з"ясувалось, що ОСОБА_3 направилась до голови суду.

У подальшому ОСОБА_3 повторно запрошено до зали суду, однак остання з погрозами та звинуваченнями в адресу секретаря, помічника та головуючого категоричного відмовилась приймати участь у судовому засіданні, посилаючись на те, що вона не отримувала жодних документів.

Натомість ОСОБА_3 надала повістку про виклик до суду та вимагала здійснити їй відмітку про те, що вона була присутня в судовому засіданні. На судовій повістці здійснено відмітку, що ОСОБА_3 прибула до суду та відмовилась приймати участь у судовому засіданні.

Оскільки ОСОБА_3 з особистих мотивів відмовилась брати участь у судовому засідання, судом прийнято рішення про проведення судового засідання за її відсутності.

У судовому засіданні встановлено, що від ОСОБА_3 до канцелярії суду 02 червня 2015 року за вх.. № 7737 подано заяву про відвід головуючому у звязку з повною недовірою з погрозою у разі його не задоволення притягнути суддю до дисциплінарної та кримінальної відповідальності та звернення до люстраційного комітету.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_3 не довіряє суду, оскільки вважає, що головуючий заінтересований в розгляді справи, та існують інші обставини які викликають сумніви в обєктивності та неупередженості судді.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви, оскільки ОСОБА_3 таким чином затягує розгляд справи, та саме з таких підстав заявлялись відводи попередньому складу суду.

Суд, вислухавши думку сторони позивача, проаналізувавши доводи ОСОБА_3 про відвід головуючому, приходить до наступного висновку.

Статтею 20 ЦПК України визначено виключний перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст.20 ЦПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необєктивності.

Відповідно до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями NN 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11 та 13.12.85, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом "Про судоустрій і статус суддів" ( у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов'язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Офіційне тлумачення положень ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб дано рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 N 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 N 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону "Про Вищу раду юстиції" встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінки згідно Кримінального закону.

Викладенні відповідачем ОСОБА_3 в заяві про відвід підстави, суд вважає такими що ґрунтуються на припущеннях та є надуманими.

При розгляді даної справи, головуючий-суддя діє відповідно до своїх повноважень при розгляді цивільних справ, що передбачено ст.ст.160-162 ЦПК України.

Провадження у справі відкрито суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4, копія позовної заяви та додатків до неї адресовані ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримала копію позову та додатків до неї, про що свідчать її заяви від 19 вересня 2014 року за вх.. №№ 16129, 16130 16131, в якій ОСОБА_3 сама зазначає, що отримала рекомендований лист з Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу та розкрила його в присутності свідків та відео фіксацією вмісту. При розкритті конверту, ОСОБА_3 виявила, що в додатках до позову відсутній повний текст статуту позивача, надані протоколи не відповідають дійсності, доказів в обґрунтування позову (акти виконаних робіт, накладні, рахунки, рішення загальних зборів, тощо) не має, таблиці не відповідають дійсності (а.с. 50-52).

Клопотання відповідача від 02 квітня 2015 року за вх. № 2633 розглянуто в судовому засіданні 06 квітня 2015 року за її відсутності, оскільки ОСОБА_3 повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась з особистих мотивів. У судовому засіданні 06 квітня 2015 року представникам позивача запропоновано надати повний примірник статуту, протоколи загальних зборів членів ЖБК «Восток-24» від 01.11.2012р., від 10.11.2012року за № 1 та № 2 відповідно, у двох екземплярах для суду та відповідача.

Станом на день розгляду справи стороною позивача надано примірник статуту у двох екземплярах, протоколи загальних зборів, інші письмові матеріали, однак ОСОБА_3 відмовилась їх отримувати в судовому засіданні, посилаючись на те, що отримує їх виключно на почті.

Слід зазначити, що суд розглядає справи на засадах диспозитивності та змагальності, за яких кожна сторона зобовязана довести свої вимоги та заперечення проти позову (ст. 10 ЦПК України). Оцінку всім доказам суд надає в нарадчій кімнаті при вирішенні спору по суті.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями відповідача.

Суд також зазначає, що з особами, які беруть участь у справі, їх представниками, головуючий особисто не знайомий, та не має жодної заінтересованості в розгляді справи.

Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що припущення відповідача, про те, що суд порушує вимоги ст. 119,120.121 ЦПК України, не можуть бути підставою для відводу судді, а дії відповідача ОСОБА_3 суд розцінює, як навмисне затягування розгляду справи, а також спробу здійснити на суд тиск з ціллю отримання судового рішення, яке б задовольняло сторону по справі, обставин, які вказують на заінтересованість чи викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді справи не виявлено.

Враховуючи відсутність жодних перелічених у ст.20 ЦПК України підстав для відведення головуючого судді від участі в розгляді справи, встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді і відсутність правових підстав для її задоволення.

Нарешті суд звертає увагу відповідача на тому, що її обіцянки звернутися до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зі скаргою на дії судді, до люстраційного комітету, преси, Генеральної Прокуратури України у випадку не задоволення заяви про відвід розцінюються судом як тиск на головуючого при розгляді даної цивільної справи та до уваги не приймаються.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає що підстави для задоволення заяви про відвід судді, відсутні.

Керуючись Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.20-25 ЦПК України, ст.ст. 126, 129 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Чайкіної Ольги Володимирівни.

Попередити ОСОБА_3, в разі повторення погроз на адресу головуючого судді, порушення встановленої заборони втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету судді чи впливу на безсторонність суду, судом буде направлено до органів д осудового розслідування повідомлення для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та притягнення до кримінальної відповідальності за ст.376 КК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя: О. В. Чайкіна