Справа № 308/6021/15-ц
У Х В А Л А

29.05.2015 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності та виключення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності та виключення майна з-під арешту.

Позовна заява подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору лише по одній із двох заявлених у позовній заяві позовних вимог та не додано документу, що підтверджує сплату судового збору по іншій із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0.2 розміру мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень.

За положеннями ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Згідно з до п. 12 вищезазначеної Постанови, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ст. 121 ч. 1 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Крім того, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Оскільки спірні правовідносини виникають між позивачем, стягувачем і боржником, рішення суду стосується їх прав та обовязків, відтак, саме останні особи є належними відповідачами у справах за такими позовами, про що надано відповідні розяснення у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6. А заперечення проти арешту (опису) майна, які стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби і не пов'язані зі спором про право на це майно, слід розглядати за правилами статті ст. 383 ЦПК України. З огляду на таке, позивачу необхідно уточнити вимоги з врахуванням викладеного, враховуючи, що рішення суду може впливати на права і обовязки тільки щодо осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності та виключення майна з-під арешту залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3