АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/243/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1381/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді : Абрамова П.С.

Суддів: Корнієнка В.І., Винниченка Ю.М.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 березня 2015 року

в справі за позовом виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради до ОСОБА_2 про примусове демонтування підвального приміщення розпочатого будівництва будинку, третя особа - ОСОБА_3, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Полтавській області, Управління з питань містобудування та архітектури виконкому Полтавської міської ради

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення місцевого суду від 06.09.2000 року виконком зобов»язаний виконати вимоги ст. 105 ЦК Української РСР відносно початого будівництва нового будинку замість старого домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_2. (зараз ОСОБА_2). Рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 13.09.2011 року зобов»язано ОСОБА_2 демонтувати розпочате будівництво по АДРЕСА_1 до 01.10.2011 року. Рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 09.12.2014 року повторно зобов»язано ОСОБА_2 добровільно демонтувати підвальне приміщення будинку за вищевказаною адресою. Однак рішення відповідачкою не виконано.

Прохали примусово демонтувати підвальне приміщення розпочатого будівництва будинку, яке належить ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, витрати понесені при демонтуванні стягнути з ОСОБА_2

В заяві про уточнення позовних вимог від 23.02 2015 року Виконком Київської районної в м. Полтаві ради прохав зобов»язати ОСОБА_2 демонтувати підвальне приміщення та цокольний поверх розпочатого будівництва за адресою: АДРЕСА_2. Вирішити питання судових витрат (а.с. 42-45).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 березня 2015 року відмовлено виконавчому комітету Київської районної в м. Полтаві ради в задоволенні їх позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Виконком Київської районної в м. Полтаві ради прохали рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи, зокрема рішень судів різних інстанцій, технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що мав факт самовільного будівництва ОСОБА_2. по АДРЕСА_1 при відсутності належного дозволу з боку райвиконкому на виконання перепланування.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2000 року ухвалено рішення по скарзі ОСОБА_5 на бездіяльність Київського райвиконкому м. Полтави з питань самочинного будівництва. Скаргу ОСОБА_5 задоволено. Зобов»язано Київський райвиконком м. Полтави виконати вимоги ст. 105 ЦК України у відношенні розпочатого будівництва нового будинку замість старого домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с. 8).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2000 року роз»яснено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.01.2000 року: зобов»язано Київський райвиконком м. Полтави знести почате будівництво нового будинку замість старого в будинковолодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_2. (а.с. 46).

По рішенню видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП № 24272243, яке на даний час не закінчено (а.с.7).

Згідно рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 09.12.2014 року зобов»язано ОСОБА_2 у десятиденний термін добровільно демонтувати підвальне приміщення будинку по АДРЕСА_2. У разі невиконання ОСОБА_2 даного рішення підготувати та подавати до суду позовну заяву про примусове демонтування підвального приміщення будинку по АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, місцевий суд прийшов до висновку про відсутність спору між сторонами, так як згідно рішення Октябрського райсуду від 27.01.2000 року та ухвали від 15.06.2000 року Октябрського районного суду м. Полтави зобов»язано Київський райвиконком м. Полтави знести почате будівництво нового будинку замість старого в будинковолодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_2., а не відповідача ОСОБА_2 А заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки позов є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

За усталеною практикою Європейського суду виконання остаточних обов'язкових рішень національних судів становить невід'ємну частину провадження справи.

Європейський суд наголошує, що п. 1ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Таким чином, на державу покладається зобов'язання вжити всіх необхідних заходів для виконання остаточних судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав і основоположних свобод Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України», справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40 тощо.

Як вже зазначалось та вбачається з матеріалів справи рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.09.2000 року було зобов»язано саме Київський райвиконком м. Полтави виконати рішення суду відносно початого будівництва нового будинку замість старого домоволодіння по АДРЕСА_1, а не інших осіб.

Зазначене рішення набрало чинності та на даний час є невиконаним, незважаючи на те, що до боржника неодноразового застосовувалися заходи впливу, за невиконання рішення суду було накладено штрафи постановами державного виконавця, що підтверджено сторонами.

Колегія суддів вважає, що своїми діями боржник намагається перекласти відповідальність за невиконання рішення суду на третіх осіб.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, Виконком Київської районної у м. Полтаві ради звертався до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме боржника на ОСОБА_2

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2011 року по справі № 6-108/11 заяву ВК Київської районної в м. Полтаві ради про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено, яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Полтавської області по справі № 22ц-273/2012, про що зазначали сторони в суді першої інстанції .

Відповідно до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, прохаючи примусово демонтувати підвальне приміщення спірного розпочатого будівництва, яке належить ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, витрати понесені при демонтуванні стягнути із ОСОБА_2. Але пізніше уточнив позовні вимоги і прохав зобов»язати саме ОСОБА_2 демонтувати вищезазначене підвальне приміщення, що є безпідставним, оскільки рішенням суду обов»язок демонтування самовільного будівництва покладено саме на Виконком Київської районної в м. Полтаві ради.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає. Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: