Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом в обґрунтування вимог посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування від 29 лютого 2008 року на праві власності належить 58/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Власником 42/100 частини вказаного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2000 року є ОСОБА_4

За час користування домоволодінням між сторонами склався фактичний порядок його користуванням, згідно якого у користуванні позивача знаходиться житловий будинок - літ. «Р2», приміщення № № 2-1, 2-1, II, III, IV у будинку - літ. «А1», 1/2 частини паркану № № 4, 8, 9, 10, 11 та відповідна частина земельної ділянки, у користуванні відповідача знаходяться приміщення № № 1, 1-1, 1-2 у житловому будинку - літ. «А-1», 1/2 частини паркану № № 1, 3, 6, 7, 8 та відповідна частина земельної ділянки.

Позивач зазначала про те, що за згодою іншого співвласника здійснила знесення надвірних будівель, які вона використовувала, та на їх місці побудувала новий житловий будинок, якому комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» було присвоєно літ. «Р2».

Позивач вважала, що будівництво проведено відповідно до державних будівельних норм України та відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій і можливості експлуатації самовільно побудованого житлового будинку - літ. «Р2», по АДРЕСА_1, визнане таким, що знаходиться в задовільному стані, що забезпечує несучу здатність та придатне для подальшої експлуатації; будь-яких суттєвих ознак порушення цілісності конструкцій не встановлено.

У зв'язку з тим, що будівництво було проведена без належного дозволу, та у зв'язку з відмовою Харківської міської ради видати правовстановлюючі документи на самочинне будівництво та вбачаючи в подальшому можливість порушення своїх прав з боку третіх осіб, просила визнати за нею право власності на житловий будинок - літ. «Р2» з ганками - літ. «р» та літ. «р1», загальною площею 161,9 кв. м, житловою площею 53,3 кв. м, розташований по АДРЕСА_1, здійснити перерозподіл ідеальних часток у праві власності та вважати належними ОСОБА_3 - 96/100 частини замість 58/100 частини та ОСОБА_4 - 4/100 частини замість 42/100 частини.

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом про визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому зазначила, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці площею 1039 кв. м. За час користування домоволодінням між сторонами склався фактичний порядок користування домоволодінням, а саме: у користуванні ОСОБА_3 знаходиться приміщення № № 2-1, 2-1, I, II, III, IV у будинку літ. -«А1», 1/2 частини паркану № № 4, 8, 9, 10, 11 та відповідна частина земельної ділянки; в користування ОСОБА_4 знаходиться приміщення № № 1, 1-1, 1-2 у житловому будинку - літ. «А1», 1/2 частини паркану № № 1, 3, 6, 7, 8 та відповідна частина земельної ділянки. Вважала, що існуючий порядок користування земельною ділянкою відповідає інтересам сторін та просила його закріпити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок - літ. «Р2» з ганками - літ. «р» та літ. «р1», загальною площею 161,9 кв. м, житловою площею 53,3 кв. м, розташований по АДРЕСА_1.

Зустрічну позов задоволено частково.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. Виділено земельні ділянки, які відповідають ідеальним часткам співвласників у праві власності на домоволодіння, а саме: ОСОБА_4 - 42/100 частини та ОСОБА_3 - 58/100 частини.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3 та часткове задоволення зустрічного позову.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 3 порядку користування земельною ділянкою. Виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельні ділянки площею 519,5 кв. м кожній.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук