Справа №563/549/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2015 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

при секретарі Степанюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що з 07 листопада 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина ОСОБА_3.

Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра, не підтримують шлюбні відносини, разом не проживають.

Прийшов до висновку, що примирення неможливе, просить шлюб з відповідачем розірвати.

В судове засідання позивач не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує.

В заяві поданій суду відповідач позов визнала, згідна на розірвання шлюбу, справу просить розглядати без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 07 листопада 2008 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 07 листопада 2008 року відділом РАЦСу Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1895.

Від спільного життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження виданого 14 квітня 2011 року відділом ДРАЦСу Рівненського міського управління юстиції.

Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, разом не проживають, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними не можливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим.

Тому позов підлягає до задоволення.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння.

На підставі наведеного, а також те, що між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, суд приходить до висновку про те, що малолітнього сина сторін слід залишити проживати з матір'ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України та на підставі ст.ст.110, 112, 160 СК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовільнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 07 листопада 2008 року у відділі РАЦСу Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1895, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір'ю ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

С у д д я :