Справа № 212/7993/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого: судді Чайкіна І.Б.

при секретарі: Гавеля Ю.О.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В судове засідання позивачі не з'явилися, надали, кожен окремо, заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я», оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Третя особа - Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області до суду не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутності, просили винести рішення відповідно до законодавства.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 23089, виданого виконкомом Криворізької міської ради народних депутатів від 19 січня 1989 року, в результаті обміну ОСОБА_1 отримала на сім'ю із двох чоловік, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 27, 4 кв.м.( а.с.6). Відповідно до вказаного ордеру членом сім'ї, вказаний син позивачки ОСОБА_2. Після отримання квартири в ній зареєструвались та проживають до теперішнього часу позивачі, квартира не приватизована. ОСОБА_3 - старший син позивачки ОСОБА_1, на час обміну квартири та отримання ордеру на неї, проживав у м. Москва Росія, де навчався. Після закінчення навчання у 1991 році він повернувся до м. Кривого Рогу, та був зареєстрований за вищевказаною адресою, проживав там до 1997 року, потім в травні цього року за власним бажанням забравши свої речі він виїхав до Росії, де залишився проживати. З того часу в квартирі АДРЕСА_1 він не проживає. У 2005 році позивач приїздив до м. Кривий Ріг, писав заяву до відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, щоб знятися з реєстрації за вищевказаною адресою, але його не зняли з реєстрації, оскільки за позивачами значився борг по квартплаті.( а.с.6) На даний час відповідач ОСОБА_3 ніяких стосунків із позивачами не підтримує, місце мешкання його не відомо. Згідно акту від 13 липня 2014 року , який складений сусідами ОСОБА_3 не проживає у АДРЕСА_1 з 1997 року ( а.с.10).

Вирішуючи даний спір, суд керується ст.ст. 71, 72 ЖК України, згідно яким особа може бути визнана такою, що втратила право на житлове приміщення в судовому порядку у разі її відсутності понад шість місяці без поважної причини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 від 12.04.1985г. (із змінами від 10.03.1989г., 25.12.1992г.) «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім'ї, що втратили право на житлове приміщення (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених термінів. У разі їх поважності, зокрема, неприязних взаємостосунків з іншими членами сім'ї і т.д., суд може продовжити пропущений термін.

Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 відсутній за місцем своєї реєстрації з 1997 року, враховуючи наведене, тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права»(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).

Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 107,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 відсутній за місцем своєї реєстрації з 1997 року, враховуючи наведене, тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 9, 71-72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, 1971 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку - ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: І. Б. Чайкін