Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Луспеника Д.Д. ,Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив поділити належне сторонам спільне сумісне майно та виділити йому у власність 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 липня 2014 року скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зокрема, вказувала на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права та обов'язки, оскільки на час розгляду справи вона була власником спірного будинку, проте участі у розгляді справи не брала. Право власності до неї перейшло на підставі договору дарування від 07 квітня 2014 року та зареєстроване у встановленому законом порядку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю сторін, оскільки був придбаний ними під час перебування у шлюбі. Договір дарування від 07 квітня 2012 року, на підставі якого ОСОБА_5 відчужила спірний будинок ОСОБА_6, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 серпня 2013 року визнано недійсним, відтак підстава набуття останньою права власності на вказаний будинок відсутня.

Наведені в касаційній скарзі доводи на законність оскаржуваного судового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко