Справа № 283/3368/14-ц
Провадження №2/283/58/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю позивача, представника позивача - ОСОБА_1

відповідача , представника відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Малинської районної державної адміністрації про визнання частково незаконним розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації від 02 жовтня 1997 року № 416 в частині оформлення за ОСОБА_4 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, визнання частково незаконним свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 1999 року № НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_4 в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та визнати право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИВ :

01 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_4

Судом за клопотанням сторін в якості співвідповідача залучено Малинську районну державну адміністрацію та в якості третьої особи - виконавчий комітет Малинської міської ради.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримала повністю. Пояснила, що з 01 травня 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

26 вересня 1996 року відповідачем в інтересах сім'ї була укладена угода з управлінням капітального будівництва Житомирського облвиконкому про пайову участь у фінансуванні будівництва та одержання квартир. Загальна вартість квартири угодою визначена у розмірі 9614 грн.

На час укладення угоди сторони проживали у будинку матері позивача, де тримали господарство, мали власні заощадження близько 600 доларів США та розпочали будівництво будинку по вул. Л.Українки м. Малина.

Тому перший внесок був внесений сторонами спільними коштами. Також сторони виростили двох свиней , які продали на ринку , а кошти спрямували на виконання угоди, а також продали побудований сторонами фундамент будинку за 300 доларів США, а виручені кошти вклали в будівництво спірної квартири.

Коли дочці виповнилось 1 рік 2 місяці, то ОСОБА_3 вийшла на роботу та отримувану заробітну плату спрямовувала на виплату коштів за квартиру.

28 січня 1999 року відповідачу було видано свідоцтво на право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1. Однак позивач ніколи не цікавилась змістом свідоцтва і вважала, оскільки вона та відповідач є подружжя , то свідоцтво видане на них обох.

У листопаді 2014 року між сторонами виникла сварка і ОСОБА_4 повідомив їй, що вона не має жодних прав щодо квартири. Після даних подій позивач знайшла свідоцтво, звернулась за правовою допомогою та дізналась, що свідоцтво видане лише на її чоловіка, що і було підставою для звернення до суду з даним позовом.

З підстав передбачених ст. 22 КпШС УРСР просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав повністю. В заперечення пояснив, що з 01 травня 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина - ОСОБА_5, яка в даний час є повнолітньою.

26.09.1996 року відповідачем було укладено угоду з управлінням капітального будівництва Житомирського облвиконкому про пайову участь у фінансуванні будівництва та одержання квартир. Загальна вартість квартири угодою визначена у сумі 9614 грн.

Квартира була придбана ОСОБА_4 за кошти отримані в дарі від його матері, що підтверджується договором дарування від 19.08.1997 року. Тому у відповідності до ч.1 ст.24 КпШС УРСР дана квартира є його особистою власністю.

Також для виплати коштів за квартиру матір відповідача позичала кошти у ОСОБА_6 в розмірі 2 тис. доларів США.

Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду в частині вимог про визнання частково незаконним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло , оскільки про дане свідоцтво їй було відомо в момент його видачі.

Представник відповідача - Малинської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений, надіслав заперечення по суті позов , вважає позов до відповідача безпідставним , оскільки свідоцтво про право власності на житло видане виконкомом Малинської міської ради.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Малинської міської ради в в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений.

Під час допиту свідок ОСОБА_7 дала показання , що подружжя ОСОБА_4 мали у власності земельну ділянку для будівництва, яку продали з метою придбання спірної квартири. Також сторони продавали свиней, що мали в господарстві для сплати коштів за квартиру.

На прохання ОСОБА_3 свідок позичила їй кошти в розмірі 700 доларів США. Дані кошти як пояснила ОСОБА_3 необхідні для погашення боргу за квартиру.

Позику їй повернула позивач після спливу двох років.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_6 дав показання що для сплати коштів за спірну квартиру він позичив матері відповідача кошти в розмірі 2 тис. доларів США.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 травня 1993 року був укладений шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. ( арк.с. 4).

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ст.22 КпШС УРСР.

Як підтверджено матеріалами справи, в період шлюбу подружжям набуто квартиру АДРЕСА_2.

Дана обставина підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 1999 за № НОМЕР_1. Свідоцтво видане на ім'я ОСОБА_4 ( арк.с.7)

Статтею 22 КпШС УРСР ( який був чинний на час придбання квартири ) передбачено, що майно, нажите подружжям на час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні вимоги викладені і в статтях 60,70 Сімейного кодексу України.

Таким чином, на момент отримання відповідачем свідоцтва про право власності на житло, спірна квартира була об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Посилання відповідача як на підставу для спростування позовних вимог на ч.1 ст.24 КпШС УРСР в якій зазначено , що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них, суд вважає необґрунтованим, оскільки в судовому засіданні відповідачем не надано доказі , що спірна квартира, яка придбана в період шлюбу, одержана ним в дар або в порядку спадкування.

Договір дарування грошової суми від 19 серпня 1997 року ( арк.с. 22) лише свідчить про дарування відповідачеві грошей в розмірі 6 тис. грн , а не підтверджує факт дарування спірної квартири.

Також не знаходить суд підстав для застосування строку позовної давності до вимог позивача в частині визнання частково незаконними розпорядження та свідоцтва про право власності на житло, оскільки як зазначила позивач їй було відомо про видачу свідоцтва відповідачеві, змістом даного свідоцтва вона не цікавилась та не бачила свідоцтва, про те, що свідоцтво на спірну квартиру, видане лише на ім'я ОСОБА_4, позивач дізналась у листопаді 2014 року, при обставинах, коли між подружжям виникла сварка і відповідач повідомив їй , що вона не має жодних прав щодо квартир. Дане і було підставою для її звернення до суду з відповідним позовом. Пояснення позивача відповідачем не спростовані.

Тому суд вважає , що про порушення свого права позивач дізналась лише у листопаді 2014 року.

Оскільки свідоцтво на право особистої власності на житло видане лише на одного з подружжя - ОСОБА_4, тому суд приходить до висновку , що цим порушуються права другого з подружжя ОСОБА_3 , а тому визнає дане свідоцтво частково незаконним.

Свідоцтво про право власності на житло видане на підставі розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації, яким вирішено передати у власність відповідача спірну квартиру, тому дане розпорядження слід також визнати частково незаконним в частині оформлення за відповідачем права власності на ? частку квартири.

З Малинської районної державної адміністрації на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 121,80 грн.

З ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 365,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,11,60,88,213,214,215 ЦПК України , на підставі статті 22 КпШС УРСР , ст.ст.60 ,70 Сміейного кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати частково незаконним розпорядження голови Малинської районної державної адміністрації від 02 жовтня 1997 року № 416 в частині оформлення за ОСОБА_4 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати частково незаконним свідоцтво про право власності на житло від 28 січня 1999 року № НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_4 в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з Малинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 121,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 365,40 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: С. Д. Міхненко