АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5297/15 Справа № 209/4133/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 лютого 2015р. про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології та сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа-М», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство масових комунікацій», про відшкодування збитків та визнання договору зберігання майна недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.02.2015р. ОСОБА_2 у відкритті провадження по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Сучасні технології та сервіс», ТОВ «Медіа-М», ТОВ «Агенство масових комунікацій», про відшкодування збитків та визнання договору зберігання майна недійсним, в частині позовних вимог щодо визнання договору про зберігання майна б/н від 22 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агенство масових технологій» недійсним було відмовлено на підставі п.1, ч.2,ст.122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Сучасні технології та сервіс», ТОВ «Медіа-М», ТОВ «Агенство масових комунікацій», про відшкодування збитків та визнання договору про зберігання майна б/н від 22 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ «Агенство масових технологій» та ФОП ОСОБА_2 недійсним (а.с.60).

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. 16 ЦПК України).

Відповідно до ч 2. Ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності звертаються за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ.

Згідно п. 4 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд встановивши що спір в частині заявлених ОСОБА_2 позовних вимог щодо визнання договору про зберігання майна б/н від 22 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ «Агенство масових технологій» та ФОП ОСОБА_2 недійсним не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки виник між юридичною особою та фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, і за своїм суб'єктним складом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, правильно прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 у відкритті провадження по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Сучасні технології та сервіс», ТОВ «Медіа-М», ТОВ «Агенство масових комунікацій», про відшкодування збитків та визнання договору зберігання майна недійсним, в частині позовних вимог щодо визнання договору про зберігання майна б/н від 22 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агенство масових технологій» недійсним на підставі п.1, ч.2,ст.122 ЦПК України і ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права безпідставні, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувшись до суду з позовом про відшкодування збитків та визнання договору зберігання майна недійсним, просив визнати недійсним договір зберігання майна б/н від 22 листопада 2012 року, який було укладено між ТОВ «Агенство масових технологій» та ФОП ОСОБА_2, однак ст. 16 ЦПК України визначено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, а тому суд правильно відмовив позивачу у відкритті провадження в цій частині, роз'яснивши позивачу право на звернення з таким позовом до суду в порядку господарського судочинства, і підстав для скасування ухвали суду матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 304,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 лютого 2015р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: