МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-3691/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді - Жуган Л.В.

при секретарі - Повалій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними іпотечного та кредитних договорів, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 13.03.2010 року звернулась позивачка ОСОБА_2 із позовом до ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним іпотечного договору від 17.05.2007 року укладеного між ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» та ОСОБА_5 Обгрунтовуючи вимоги поданого позову, позивачка зазначила, що 14.05.2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» був укладений кредитний договір № 014/0037/82/74648 за умовами якого, ОСОБА_6 отримав кредит у вигляді не відновлювальної лінії з лімітом 106896 доларів США. В якості забезпечення виконання зобовязань між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» був укладений іпотечний договір за умовами якого ОСОБА_5 надав в іпотеку ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» земельну ділянку загальною площею 0,050 га, за адресою Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, СТ «Іллічівець», ділянка № 8.

Позивач зазначає, що є дружиною ОСОБА_5, тому земельна ділянка, яка є предметом іпотеки є майном, набутим подружжям. Оскільки згоди при укладенні договору іпотеки вона не надавала, договір іпотеки був укладений з порушенням вимог діючого законодавства, тому просить визнати його недійсним. Також додатково зазначила, що в п.2 договору кредитування, який був укладений 14.05.2007 року, зазначено, що в якості забезпечення зобовязання ОСОБА_5 надає в заставу земельну ділянку за адресою Овідіопольский район, Таїровська селищна рада, СТ «Іллічівець», ділянка № 8, хоча в дійсності зазначена земельна ділянка передана відповідачу в іпотеку тільки 17.05.2007 року після укладення договору іпотеки.

Позивачка 21.07.2010 року надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати недійсним іпотечний та кредитний договори, зобовязати ОСОБА_6 прийняти валютні кошти у сумі 106896 доларів США, зобовязати ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» повернути ОСОБА_6 грошові кошти проплачені ним для оплати комісійних, пені, погашення кредитного рахунку, погашення нарахованих процентів. Обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_5 розірвав шлюб з нею, не повідомивши її про це, однак після розірвання шлюбу ОСОБА_5 та позивач проживали однією сімєю, тому набуте майно є їх спільною сумісною власністю.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_8, підтримав доводи позову та наполягав на задоволенні уточненої позовної заяви.

Представник відповідача, залученого до участі в справі в якості правонаступника ВАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4», згідно установчих документів, - ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4», за довіреністю ОСОБА_9, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з посиланням на подані заперечення.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав, ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Визнання позову ОСОБА_5 суперечить закону та порушує права інших осіб, у звязку з чим суд ухвалив - відмовити у прийнятті зазначеного визнання позовних вимог.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2005 року, ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_5 купив земельну ділянку що розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольский район, Таїровська селищна рада, СТ «Іллічівець», ділянка № 8.

Право власності ОСОБА_5 на придбану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 05.09.2005 року, серії ЯА № 848191.

Відділом РАГС Біляївського райуправління юстиції Одеської області 05.04.2004р. зареєстровано розірвання шлюбу громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №87, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України ОСОБА_5

14.05.2007 року між ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №014/0037/82/74648, за умовами якого Кредитор надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 106896 доларів США на строк до 14.05.2017 року, включно.

Згідно п. 3.5 Кредитного договору, у відповідності з діючим законодавством України забезпечення зобовязань Позичальника за Договором може бути в тому числі Іпотечний договір. Протягом строку дії Договору Кредитор може вимагати від Позичальника надання одного або декількох видів забезпечення.

17.05.2007 року між ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» та ОСОБА_5, який виступив майновим поручителем ОСОБА_11 у забезпечення вимог, що випливають з Кредитного договору №014/0037/82/74648 від 14.05.2007 р., був укладений Іпотечний договір відповідно до якого, ОСОБА_5 передав в іпотеку земельну ділянку площею 0,0500, що розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольский район, Таїровська селищна рада, СТ «Іллічівець», ділянка № 8, яка належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 84819, виданого Овідіопольським райвідділом земельних ресурсів 05.09.2005 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №33.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно п.2. вказаної Постанови відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Із заяви ОСОБА_5 від 17.05.2007 р., підписаною ним в присутності представників Іпотекодержателя ОСОБА_4, ОСОБА_12 у приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_13, вбачається, що ОСОБА_5 підтвердив, що у шлюбі не перебуває (неодружений); однією особою з особами, з якими мав би право укласти шлюб не проживає, шлюбного договору (контракту) не укладав та підтвердив, що вказаний в цьому договорі Предмет іпотеки не є обєктом спільної сумісної власності та перебуває у його особистій власності; будь-яких прав щодо неї інших осіб, в тому числі за договорами оренди, немає. Також у заяві ОСОБА_5 вказав, що зміст статей 65, 74 Сімейного кодексу України та зміст статті 777 Цивільного кодексу України йому розяснені.

З аналізу поданих доказів судом встановлено, що укладаючи договір іпотеки від 17 травня 2007 року, предметом якого була вищезазначена земельна ділянка ОСОБА_5 та інші сторони вказаного договору діяли у межах закону, за таких обставин визнання недійсним договору іпотеки немає підстав.

Дійсно, відповідно до ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Із поданих доказів вбачається, що земельна ділянка передана в Іпотеку на час укладання договору не була спільною власністю.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2010 року по справі за позовом ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» до ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитом з ОСОБА_6, ОСОБА_14 в солідарному порядку була стягнута заборгованість за кредитним договором від 14.05.2007 року в сумі 1170259 грн. 24 коп., з майнового поручителя ОСОБА_5 стягнута заборгованість за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми заборгованості за кредитним договором, яка складає 1170259 грн. 24 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.05.2010 р. рішення Біляївського районного суду Одеської області залишено без змін. При цьому в ухвалі суду досліджені посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що нею поданий позов щодо визнання недійсним іпотечного договору, оскільки заставлене майно є спільною сумісною власністю та порушує її право. Апеляційним судом не прийняті доводи ОСОБА_2 щодо порушення її прав та обовязків, та апеляційний суд вказав, що договір іпотеки є способом забезпечення виконання зобовязання, а не угода щодо розпорядженням спільним майном подружжя. Ухвалою апеляційного суду Одеської області ще 13.05.2010 року встановлена відсутність порушень прав ОСОБА_2 під час укладення договору іпотеки, чим фактично вирішено заявлений спір по суті.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено представником Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 ОСОБА_4» та не заперечувалось іншими учасниками процесу, кредитні кошти були надані позичальнику відповідно до заяви на видачу готівки 18.05.2007 року, при цьому договір іпотеки був укладений 17.05.2007 року. Таким чином, враховуючи припис ст. 1047 ЦК України, момент укладення кредитного договору настав вже після укладення іпотечного договору, який за своєю правовою природою є консенсуальним. Враховуючи викладене, на момент укладення кредитного договору, земельна ділянка вже була передана в іпотеку, відповідно до іпотечного договору та права позивача порушені не були.

Крім того, суд враховує, що оскільки кредитним договором права позивача порушені не були, позивач не має права вимоги щодо визнання правочину кредитування недійсним.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, від 26.04.2010 року, яким була визнана спільною сумісної власністю ОСОБА_2, ОСОБА_5 з моменту придбання земельна ділянка № 8 у садовому товаристві «Іллічівець», Таїровської селищної ради, Овідіопольського району, Одеської області, не може бути прийняте судом до уваги, так як воно постановлене після укладення договору іпотеки.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог які встановлені ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним кредитного договору від 14.05.2007 р., зобовязання ОСОБА_6 повернути ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» валютні кошти, зобовязання ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» прийняти валютні кошти, від ОСОБА_6, зобовязання ПАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_4» повернути ОСОБА_6 оплачені валютні кошти - не підлягають задоволенню, так як не є вимогами щодо захисту порушеного чи оспорюваного права позивачки.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними іпотечного та кредитних договорів, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Жуган