У х в а л а

іменем україни

30 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пахар», третя особа - Головне управління Державне земельне агентство у Запорізькій області, про визнання права користування земельною ділянкою та визнання недійсним договору оренди; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пахар», Головне державне земельне агентство, про визнання припиненим договору оренди землі, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дана» (далі - ТОВ «Дана») звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 18 січня 2008 року між ТОВ «Дана» та ОСОБА_5 був укладений договір оренди земельної ділянки, терміном до 18 січня 2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, і до відповідача, як спадкоємця померлого, перейшли права орендодавця. Після закінчення строку договору оренди та відсутності з боку відповідача письмових заперечень ТОВ «Дана» продовжувало відкрито та безперешкодно користуватися належною їй земельною ділянкою, сплачувати орендну плату.

У листопаді 2013 року ТОВ «Дана» дізналося, що 30 жовтня 2013 року відповідач уклала новий договір оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Пахар» (далі - ТОВ «Пахар»).

Враховуючи наведене, позивач просив визнати за ТОВ «Дана» право користування земельною ділянкою № 125 на підставі договору оренди від 18 січня 2008 року на строк до 25 березня 2018 року. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Пахар» та скасувати його державну реєстрацію.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом та просила визнати припиненим договір оренди, укладений 18 січня 2008 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Дана», оскільки ТОВ «Дана не направило в строк, передбачений договором, будь-якого листа про намір продовжити дію договору, а тому вона вважала, що договір оренди закінчив свою дію.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року, у задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Дана», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу передати на новий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ТОВ «Дана», будучи орендарем земельної ділянки, не дотрималося передбаченої законом процедури поновлення договору оренди землі. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суди виходили з того, що строк дії договору закінчився 18 січня 2013 року, а тому з цього часу він вважається припиненим.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана» відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська