Справа № 456/3565/14 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/2767/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Бадівській О.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

апелянта - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2015 року , -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 станом на 18.06.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 7950,13 дол.США, що за курсом НБУ(11,82) складає 93970,55 грн.. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезгаданим кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки. Відтак, позивач просив стягнути солідарно всю суму заборгованості із відповідачів.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» 93 970 грн. 55 коп. боргу за кредитним договором, а також 939 грн. 71 коп. сплаченого судового збору.

Дане рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема покликається на те, що судом не взято до уваги того, що для погашення кредитної заборгованості перед банком він передав останньому автомобіль для реалізації, який повинен був покрити більшу частину заборгованості. Окрім того, вважає, що банком не було своєчасно подано вимоги до ОСОБА_5 як до поручителя, а відтак порука в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України припинилася. Таким чином, вважає, що рішення суд першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким в позовних вимогах ПАТ «Приватбанк» відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2015 року скасуванню частково з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи повністю позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції керуючись ст.ст.526,554,1054 ЦК України, виходив з того, що через неналежне виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність разом із боржником і погасити наявну заборгованість за договором.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду, колегія суддів не може з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 04 вересня 2009р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №247974-СRED. Згідно умов вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 10000 дол. США на термін до 20.08.2010р., а відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених у кредитному договорі.(а.с.9-10)

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі надавши кредит у розмірі 10000 дол.США, а відповідач ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості у встановленому Договором порядку та у строки.

У зв'язку із порушенням зобов'язань відповідачем ОСОБА_3 по вищезгаданому кредитному договору, станом на 18.06.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 7950,13 дол.США, що за курсом НБУ(11,82) склала 93970,55 грн. з яких: 3258,04 грн. - заборгованість за кредитом; 4293,37 дол.США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 21,15 дол.США - штраф(фіксована частина); 377,57 дол.США - штраф(процентна складова).

Крім того, в порядку забезпечення виконання зобов'язань за вищезгаданим кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 04.09.2008р. було укладено договір поруки №1, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків ОСОБА_3, що випливають Кредитного договору №247974-СRED від 04.09.2008р. в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту,, проценти, штрафи, інші платежі та відшкодування збитків(а.с.10)

Відповідно до п.5 вказаного договору поруки Боржник і Поручитель відповідають як солідарні боржники.

Крім того в порядку забезпечення виконання зобов'язань за вищезгаданим кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5, і боржником ОСОБА_7 04.09.2008р. було укладено договір поруки №2, згідно якого поручитель ОСОБА_5 зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником згідно Кредитного договору №247974-СRED від 04.09.2008р. в повному обсязі(сума кредиту, нараховані проценти, пеня та інші штрафні санкції. У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань боржник і поручитель відповідають перед кредитором наступним майном: автомобілем ГАЗ 32023, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1(а.с.11)

Як вбачається із письмових пояснень на апеляційну скаргу ОСОБА_3 представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 вважає, що Договір поруки припинився відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки кредитор своєчасно не звернувся до поручителя із вимогою про виконання зобов'язання.(а.с.81-82)

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зокрема, встановлено, що у Договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а сама умова Договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленням сторонами строку припинення поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, згідно з якими строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами; настання певної події, яка має юридичне значення, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, тому підлягає обов'язковому застосуванню норма ч.4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з п1.4 Кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту за Кредитним договором №247974-СRED від 04.09.2008р. - 20.08.2010р., а відтак строк дії поруки за вказаним кредитним договором спливає 20.02.2011р..

Як вбачається із матеріалів справи письмове повідомлення було скеровано 10.07.2014р, тобто понад строк 6 місяців.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

Також, не підлягає до задоволення і позовна вимога про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_3 і ОСОБА_5, оскільки остання виступає майновим поручителем згідно умов договору поруки №2 від 04 вересня 2008р. та відповідає належним їй разом із боржником майном, а саме: автомобілем ГАЗ 32023, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду, що стягуючи з боржника і двох поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, оскільки відсутня їх спільна порука, так як укладено два окремих договори поруки.

Відповідно до норм законодавства у такому випадку кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники.

Статтею 554 ЦК України передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя за договором поруки, а не декількох поручителів за різними договорами поруки, оскільки поручителі за різними договорами поруки не несуть солідарної відповідальності один перед одним.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 3-62гс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалення у цій частині нового рішення про відмову у позові.

Разом з тим, на думку колегії суддів, рішення суду в частині стягнення заборгованості із ОСОБА_3 є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

При цьому, відповідно до ч.3 цієї статті порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2015 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором та судових витрат - скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ «Приватбанк» стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2008 року №247974-CRED у розмірі 93 970 грн. 55 коп. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 939 грн. 71 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А. Шашкіна

Копія вірна.

Судове рішення набрало законної сили: 02.07.2015р.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області О.М.Ванівський

Дата оформлення копії:06.07.2015р

Помічник судді: О.З. Березюк