АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1634/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 9 грудня 2014 р. звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

В позові зазначав, що він працював на посаді майстра дільниці бракеражу та пакування виробничого департаменту ТОВ «Юрія-Фарм». Наказами відповідача № ЮФ000041-ОС від 27 грудня 2011 р. та № ЮФ/090-ОД від 27 грудня 2011 р. його було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 2 листопада 2012 р. позивача було поновлено на роботі на вказаній вище посаді, стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Згідно із вказаним рішенням його середній його заробіток на час звільнення був встановлений у 8 443,46 грн. на місяць.

Обставини, встановлені рішенням суду згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Позивач вважає, що враховуючи це, відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення його на роботі за період з 5 листопада 2012 року по даний час.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2013 р. з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 5 листопада 2012 р. по 25 листопада 2012 р.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 5 червня 2013 р. з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 лютого 2013 р. по 5 червня 2013 р.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 грудня 2013 р. з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 6 червня 2013 р. по 30 листопада 2013 р.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2014 р. з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 грудня 2013 р. по 30 квітня 2014 р.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2014 р. з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 травня 2014 р. по 30 вересня 2014 р.

Враховуючи дані обставини, залишається нестягнутим середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 жовтня 2014 р. по 30 листопада 2014 р. в сумі 16 886 грн. 92 коп.

Тому позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 жовтня 2014 р. по 30 листопада 2014 р. в сумі 16 886 грн. 92 коп.

12 лютого 2015 р. представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог. Просив суд стягнути з ТОВ «Юрія-Фарм» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 1 жовтня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. в сумі 42 217 грн. 30 коп.

Також зазначав, що в результаті неправомірних дій відповідача, які виразилися у протиправному невиконанні рішення суду від 2 листопада 2012 р. про поновлення на роботі протягом 2014 року, позивач зазнав суттєвих моральних втрат. Були істотно порушені його нормальні життєві зв'язки, і тепер він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

В результаті протиправного невиконання рішення суду про поновлення на роботі позивач протягом всього 2014 року був позбавлений можливості працювати та заробляти собі на життя, що призводить до неможливості достатньо харчуватися, одягатися, лікуватися.

Значна психологічна травма, пов'язана з тривалим невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, та велике нервове навантаження пов'язане з відсутністю регулярного заробітку призвели до погіршення самопочуття позивача: почала часто боліти голова, погіршився сон, апетит, позивач став дуже нервовим.

Підвищена дратівливість, яка зумовлена великим психологічним навантаженням, призвела до суттєвого звуження кола товаришів позивача. Та сама обставина зумовила виникнення великої кількості конфліктів з рідними, друзями, що призвело до істотних розладів у стосунках із ними і завдає додаткових моральних страждань не тільки позивачу, але і оточуючим.

Вважає, що вказані вище обставини явно свідчать про цілеспрямованість дій відповідача проти позивача, що також призвело до його надмірного душевного хвилювання.

Внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних з тривалим невиконанням рішення про поновлення на роботі, необхідністю неодноразово звертатися до суду, органів ДВС щодо захисту своїх прав у цій сфері, позивач повністю був позбавлений можливості реалізації власних звичок і бажань.

Розмір такої компенсації з урахуванням характеру заподіяної шкоди, ступеня вини відповідача позивач оцінює в 25 000 гривень.

Тому позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 жовтня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. в сумі 42 217 грн. 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Юрія-Фарм» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 1 жовтня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. в сумі 42 217 грн. 30 коп., моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 472,30 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 травня 2015 року заяву ТОВ «Юрія-Фрам» про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Юрія-Фрам» подав апеляційну скаргу в якій просить про його скасування та ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема апелянт посилається на те, що суд невірно визначив розмір середнього заробітку позивача, що покладений в основу розрахунку, стягнутого судом розміру заробітної плати.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Юрія-Фарм», яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 та його представника, які визнали апеляційну скаргу в частині доводів про помилковість розрахунку середнього заробітку і цій частині просили рішення суду змінити, надавши належний розрахунок суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, в іншій частині просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду повинно бути змінено в частині визначення та стягнення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що позивач працював в ТОВ «Юрія-Фарм» на посаді виконуючого обов'язки майстра дільниці бракеражу та пакування виробничого департаменту. Наказом від 19 липня 2010 р. він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2011 р. позивача було поновлено на роботі на посаду, яку він обіймав до звільнення та стягнуто з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати і середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 липня 2010 р. по 10 січня 2011 р.

Вказаним рішенням апеляційного суду було визначено розмір середнього заробітку позивача на час його звільнення з роботи - 8 443 грн. 46 коп., з яким, як зазначено у мотивувальній частині рішення суду, погодився представник відповідача.

Судом також було встановлено, що рішення апеляційного суду про поновлення позивача на роботі відповідачем тривалий час не виконувалось і тільки наказом № ЮФ/077/2-ОД від 8 листопада 2011 р. позивача було поновлено на роботі.

Наказами відповідача № ЮФ000041-ОС від 27 грудня 2011 р. та № ЮФ/090-ОД від 27 грудня 2011 р. його знову було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 2 листопада 2012 р. позивача було поновлено на роботі, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Цим рішенням його середній його заробіток на час звільнення також був встановлений у розмірі 8 443,46 грн. на місяць.

Зазначене рішення суду відповідачем також не виконувалось.

Згідно із вимогами ст. 319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Ст. 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Судом в ході розгляду справи також було встановлено що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 10 квітня 2012 р. з ТОВ «Юрія-Фарм» на користь ОСОБА_6 було стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 43 272,71 грн., за період з 11 січня 2011 р. по 16 червня 2011 р.

Також рішеннями Соснівського районного суду м. Черкаси з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за періоди: з 5 листопада 2012 р. по 25 листопада 2012 р.; з 14 лютого 2013 р. по 5 червня 2013 р.; з 6 червня 2013 р. по 30 листопада 2013 р.; з 1 грудня 2013 р. по 30 квітня 2014 р.; з 1 травня 2014 р. по 30 вересня 2014 р.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому суд прийшов до висновку про те, що за період затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 1 жовтня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в сумі 42 217 грн. 30 коп., оскільки середній заробіток позивача, як зазначалося вище, був встановлений попередніми рішеннями, що набрали чинності, у розмірі 8 443,46 грн.

Разом з тим, ОСОБА_6 та його представник під час розгляду даної справи в апеляційному суді частково визнали доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що при розрахунку середнього заробітку позивачем було допущено помилку і не враховано вимоги абзац 2 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, проведено нарахування середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, виходячи із середньомісячної заробітної плати, а не з середньоденного заробітку, як це передбачено у вказаному Порядку.

Тому ОСОБА_6 та його представник просили апеляційний суд змінити рішення суду в цій частині і зменшити стягнуту судом суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду до 40 393 грн. 42 коп., надавши суду належний і обґрунтований розрахунок вказаної суми.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем та його представником розрахунком середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду в цій частині вимог і зменшити стягнуту судом суму середнього заробітку з 42 217 грн. 30 коп. до 40 393 грн. 42 коп., що визначена без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги в іншій частині, зокрема, відносно незаконності рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р., з послідуючими змінами і доповненнями, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Враховуючи наведене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідач тривалий час, понад два роки, не виконував рішення суду від 2 листопада 2012 р. про поновлення позивача на роботі. Такими неправомірними діями позивачу безсумнівно було завдано душевних страждань, оскільки він був позбавлений коштів на прожиття, придбання продуктів харчування, можливості утримувати свою сім'ю, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, погіршення стану здоров'я.

Колегія суддів погоджується і з розміром моральної шкоди, що був визначений судом з врахуванням ступеню вини відповідача, тривалості моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України і ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному об'ємі, колегія суддів не може прийняти до уваги у зв'язку з безпідставністю таких вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» задовольнити частково, заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди змінити в частині визначення розміру та стягнення суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Зменшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» на користь ОСОБА_6 суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 1 жовтня 2014 р. по 28 лютого 2015 р. з 42 217 грн. 30 коп. до 40 393 (сорок тисяч триста дев'яносто три) грн. 42 коп., яка визначена без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :