Провадження № 22-ц/783/1715/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Про консалтинг» в особі ОСОБА_4 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, 79007; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (місце реєстрації: вул. Можайського, буд. 24, м. Львів, Львівська обл., 79000; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 19 грудня 2011 року по 2 жовтня 2013 року по кредитному Договору №561/05Р-231/415 (внутрішній номері031538000) від 16 вересня 2005 року, укладеному між АКБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 у розмірі 867805,65 грн. Також стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 подав заяву про приєднання до апеляційної скарги. Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги покликається на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції встановив, що зобовязання з оплати 11,5 % річних за користування кредитом виникло у відповідачівзгідно кредитного договору №561/05Р-231/415 від 16.09.2005р., укладеного між АКІБ«Укрсиббанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсиббанк») та нею. Разом з тим, суд не зясував обставин правомірності звернення ПАТ«Дельта Банк»з позовними вимогами до відповідачів, оскільки стороною кредитного договору виступає ПАТ «Укрсиббанк». Дана обставина в рішенні не відображена, доказами не перевірена. Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів у межах встановленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,5 % річних. Обгрунтовуючи розмір заборгованості за користування кредитом у період з 19 грудня 2011 року по 2 жовтня 2013 року,позивач посилався на зазначений розмір процентної ставки. Однак, всупереч умовам кредитного договору (п. 1.3.1) розрахунок за користування кредитом у вищевказаний період позивач провів за ставкою 23 %, про що свідчить долучений до матеріалів справи Розрахунок. Всупереч наведеному місцевий суд, встановивши факт укладення кредитного договору між нею та АКІБ «Укрсиббанк» з оплатою 11,5 % річних за користування кредитом, в той же час дійшов помилкового висновку, що з відповідачів слід стягнути заборгованість, розраховану за ставкою 23% річних. Правових підстав обрахунку заборгованості за підвищеною ставкою суд першої інстанції не зясував, обгрунтування цієї обставини зібраними у справі доказами не перевірив. Позивач збільшив вимогу, яка стосується і більшого розміру стягуваної суми, однак забув зазначити період. Вимога про стягнення заборгованості за відсотками по 13.08.2014 р. фактично є новою вимогою, тому слід було подати новий позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів відповідачів, у відсутності позивача ОСОБА_5 «Про Консалтинг» та його представника ОСОБА_4 (діють в інтересах ПАТ «Дельта Банк»), які належним чином неодноразово повідомлені про розгляд справи, однак до суду не з`явились без поважних причин, перевіривши межі та доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія приходить до висновку про її часткове задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2005 року від АКІБ «УКРСИББАНК», який вподальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК», та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір №561/05Р-231/415 на суму 105000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 16 вересня 2026 року та з оплатою 11, 50% річних за користування кредитом.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_6 кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечується сторонами.

В забезпечення усіх грошових зобовязань за вищевказаним договором, між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 16 вересня 2005 року укладено Договір поруки, (а.с.21-22) та згідно з п.1.1 Договору поруки №561/01, поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань у повному обсязі, які виникли з кредитного договору №561/05Р-231/415 від 16 вересня 2005 року, існують у даний час, можуть виникнути в майбутньому.

Задовольняючи вимоги банку, в тому числі і враховуючи подані уточнення, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунком заборгованості за договором кредиту від 16 вересня 2005 року ОСОБА_6 заборгованість за відсотками станом на 13 серпня 2014 року складає 70516,42 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 924516,88 грн. (а.с.135). Окрім того, зазначив про те, що оскільки рішенням Франківського районного суду м. Львова від 7 лютого 2011 року було стягнуто 764941,17 грн., з яких 701857, 34 грн. - заборгованість по кредиту; 56711,23 грн. - прострочення заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованість відповідачів за відсотками за користування кредитом складає 924516,88 грн., тому прийшов до висновку, що з позичальника (відповідачів) станом на 13 серпня 2014 року стягненню підлягає різниця розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 867805,65 грн.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки суд не з`ясував усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають наявним обставинам, порушено норми процесуального та матеріального права.

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, і Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як видно з позовних вимог позивача, такий вказував на надання відповідачу кредиту під 11,50 % річних, жодних інших відсотків сам позивач не вказував, за змістом кредитного договору не вбчається про право банку збільшення цієї відсоткової ставки. Разом з тим, розрахунок заборгованості за відсотками, поданий представником позивача ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_5 «Про Консалтинг», містить нічим не підтверджену, в т.ч. договором чи змінами до такого, відсоткову ставку у розмірі 23 %, а відтак, і розрахунок заборгованості за цією ставкою /а.с.28,135/.

В оскаржуваному рішенні суд посилається на рішення Франківського районного суду м. Львова від 07.02.2011 року, яким було стягнуто з відповідачів 764941,17 грн., про що у справі підтверджує виконавчий лист (а.с.38-39). Однак, з витребуваної судом апеляційної інстанції цивільної справи № 2-561/11 та з рішення суду від 07.02.2011 року за наслідками розгляду цієї справи видно, що позовні вимоги містили погоджений між сторонами розмір річних відсотків 11,5%, жодного іншого розміру чи збільшення відсоткової ставки у подвійному розмірі матеріали справи та умови договору не містять.

На зазначену обставину суд першої інстанції уваги не звернув та поклав в основу рішення розрахунок представника позивача з необумовленою відсотковою ставкою по простроченій заборгованості з врахуванням 23 % річних.

Окрім того, як видно з заявлених позовних вимог, розрахунок заборгованості стосувався періоду з 19.12.2011 року по 02.10.2013 року, а згідно уточненої вимоги /а.с.133/ позивач просив стягнути замість 422 837,05 грн. - 867805,65 грн., оскільки збільшив період стягнення - по 13.08.2014 року, проте суд першої інстанції на уточнені вимоги уваги не звернув, не перевірив їх відповідність зазначеній відсотковій ставці та стягнув в користь банку 867 805,65 грн., однак за період, який був вказаний у первісній заяві, а не в уточненій.

Як видно з розрахунку заборгованості по кредиту, поданого як альтернативного стороною відповідачів /а.с.188/ та перевіреного судом апеляційної інстанції, борг по відсотках за користування кредитом з врахуванням показника 11,5 % річних становить 32 099,50 дол. США, що по курсу згідно НБУ (100 дол. США 1311,0661 грн.) складає 420845,66 грн. Даний розрахунок відповідає існуючій заборгованості станом на 19.12.2010 р. в сумі 79146 дол. США, кількості прострочених днів по дату заявленої вимоги 12.08.2014 р. та встановленій відсотковій ставці 11,5 % річних, тому саме ця сума заборгованості підлягає до стягнення в солідарному порядку з відповідачів.

Доводи апелянта про те, що суд не перевірив повноважень звернення ПАТ «Дельта Банк» з позовними вимогами, оскльки кредитний договір був укладений з АКІБ «Укрсиббанк», на увагу не заслуговує, оскільки матеріалами справи підтверджено про зміну назви АІКБ «Укрсиббанк» на ПАТ «Укрсиббанк», та 08.12.11року право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «Укрсиббанк», передано ПАТ «Дельта Банк».

За вищенаведених обставин, рішення суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України, залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом з ухваленням нового про стягнення в користь банку 420845,66 грн.

В частині стягнення судового збору рішення слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 18 грудня 2014 року в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ) заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 19.12.2011 року по 12.08.2014 року по кредитному Договору № 561/05Р-231/415 (внутрішній номер НОМЕР_3) від 16.09.2005 р., укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» (ПАТ «Укрсиббанк» ) та ОСОБА_2, в розмірі 32 099, 50 дол. США, що становить 420845, 66 грн.

Рішення в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7