Справа № 569/4929/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Галінська В.В.

при секретарі - Баглик В.С.

з участю: сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку із відсутністю в ньому понад 5 років без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 1993 року є власником квартири АДРЕСА_1. З травня 2010 року відповідач не проживає в даній квартирі, його речі також відсутні.

Позивач підтримала пояснення викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник позивача підтримав також пояснення викладені у позовній заяві, вказав, що відповідач по справі є колишнім чоловіком. Просив позов задовольнити.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт відсутності ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, вказали, що він там не поживає близько 4 років.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказав, що дійсно не проживає в квартирі з 2010 року, добровільно знятися з реєстрації не бажає.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу укладеного 26 листопада 1993 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-7603.

Відповідно до будинкової книги на вказану квартиру у квартирі зареєстрований з 13 квітня 1999 року відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до пояснень свідків та актів обстеження від 31 березня 2015 року та 23 квітня 2015 року, громадянин ОСОБА_2 з 2010 року не проживає в АДРЕСА_1, його особистих речей в квартирі не має.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2015 року.

Суддя - підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Рівненського міського суду В.В.Галінська