У Х В А Л А

2 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Григор'євої Л.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_6, третя особа : Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції; за участю : прокурора Дніпропетровської області про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння та застосування наслідків недійсності правочину,

встановила:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року, позов задоволено частково. В рахунок задоволення вимог ОСОБА_5 щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року в сумі 5 038 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту та відсотками, звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 25 вересня 2006 року, а саме - квартиру АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_5 за ціною 2 218 900 грн. - за квартиру АДРЕСА_1; та за ціною 2 819 100 грн. - за квартиру АДРЕСА_2.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17 вересня 2010 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 2119.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 10 січня 2011 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., зареєстрований в реєстрі за № 20.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2.

Застосовано наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 17 вересня 2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 2119, зобов'язавши ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4 отримані за договором купівлі-продажу грошові кошти в сумі 421 238 грн.

Застосовано наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 10 січня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 20, зобов'язавши ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4 отримані за договором грошові кошти в сумі 735 819 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 25, 516, 526 ЦК України, статті 5 Закону України «Про іпотеку», положень Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції виходив із того, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано вважали що ОСОБА_5 на підставі вищевказаного договору відступлення права вимоги здобув право грошової вимоги за кредитним договором від 25 вересня 2006 року, а також за іпотечним договором від цієї ж дати, а зазначені кредитний та іпотечний договори були укладені у відповідності до норм чинного законодавства, яке діяло на момент укладання договорів. Крім того, було враховано ту обставину, що ОСОБА_9, який був боржником по вказаному кредитному договору, не виконував свої кредитні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, а також в подальшому незаконно, без згоди іпотекодержателя відчужив спірні квартири АДРЕСА_1, які є предметом іпотеки, на користь ОСОБА_6Окрім того, право власності останньої на зазначені квартири не було оформлено в установленому законом порядку, а тому з порушенням норм чинного законодавства відчужила квартири на користь ОСОБА_4 по заниженій вартості.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2014 року та від 26 лютого 2014 суд касаційної інстанції, виходив з того, що майнове право, що є предметом іпотечного договору. - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права..

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідач не знала про нового кредитора, тому й до розрахунків за договором про обслуговування іпотечних кредитів, укладеним між банком та Державною іпотечною установою, вона не має ніякого відношення. Таким чином, за відсутності перерахування банком відповідних платежів за вказаним договором, позивач дійшов помилкового висновку про те, що такі платежі не здійснювались відповідачем.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що суд апеляційної інстанції помилково посилаючись на статтю 5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», яка не поширювалась на правовідносини, що виникли між сторонами, безпідставно вважав, що майнові права на спірну квартиру правомірно передані в іпотеку за взаємною згодою сторін та необґрунтовано відмовив у задоволенні позову у цій частині.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що суди не врахували та не надали належної оцінки тому, що при укладенні договору іпотеки були порушенні положення статті 5 закону України «Про іпотеку», оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що суд апеляційної інстанції правомірно визнав неподаною апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра», оскільки відповідач помер, а тому і цивільна правоздатність фізичної особи припинилась у момент її смерті.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_6, третя особа : Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції; за участю : прокурора Дніпропетровської області про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння та застосування наслідків недійсності правочину про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

Л.І. Охрімчук