Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 0807/2262/2012 Головуючий у 1 інстанції Куценко М.О.
Провадження № 22-ц/778/3374/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

ОСОБА_2,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 січня 2015 року у справі за позовом Запорізького міжрайонного екологічного прокурора в інтересах держави в особі Державного підприємства «Камянсько-Дніпровське лісове господарство», Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства до Енергодарської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради, визнання недійсним виданого на його підставі державного акту на право власності на землю та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року Заопрізький міжрайонний екологічний прокурор в інтересах держави в особі Державного підприємства «Камянсько-Дніпровське лісове господарство», Запорізького обласного управління лісового та мисливського господарства звернувся до суду з позовом до Енергодарської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Енергодарської міської ради, визнання недійсним виданого на його підставі державного акту на право власності на землю та повернення земельної ділянки.

В позові зазначав, що спірна земельна ділянка належить відповідно до листа Головного управління Держкомзему у Запорізькій області №08-02-12/6601 від 19.12.2011 року, матеріалів лісогосподарського устрою, форм 6-зем, 2-зем, до земельлісогосподарського призначення та знаходиться в постійному користуванні ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство". Крім того, спірна земельна ділянка входить до складу земель ландшафтного заказника місцевого значення "Іванівський бір" і відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Через те, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство" та відноситься до земель лісового фонду, її передача у власність здійснена всупереч вимогам Земельного та Лісового кодексів України, що є підставою для визнання рішення №249 Енергодарської міської ради від 16.06.210 р. у частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення садівництва незаконним та його скасування. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі незаконного рішення, цей державний акт підлягає визнанню недійсним, а спірна земельна ділянка реального повернута до державної власності і передана в користування ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство". Посилаючись на ч.1 ст. 155 ЗК України, зазначав, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.ст. 20, 21 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Енергодарської міської ради від 16.06.2010 року №249 в частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га (м. Енергодар, вул. Каховська, садова ділянка №1) для ведення садівництва; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №934819, виданий ОСОБА_3, зареєстрований Державним земельним кадастром 15.07.2010 року; скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис №20 від 15.07.2010 року; повернути земельну ділянку площею 012 га, ринковою вартістю 1416 гривень, що

розташована в адміністративних межах м. Енергодара з кадастровим номером

:11:053:0065 у державну власність, а саме: постійному користувачу ДП

"Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство".

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Енергодарської міської ради від 16.06.2010 року № 249 в частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1200 га (м. Енергодар, вул. Каховська, садова ділянка № 1) для ведення садівництва.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934819, виданий ОСОБА_3, зареєстрований Державним земельним кадастром 15.07.2010 року.

Скасовано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис № 20 від 15.07.2010 року.

Повернуто земельну ділянку площею 0.1200 га, ринковою вартістю 1416 гривень, що розташована в адміністративних межах м. Енергодара з кадастровим номером :11:053:0065 у державну власність, а саме постійному користувачу ДП «Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що рішенням №249 від 16.06.2010 року Енергодарська міська рада затвердила технічну документацію і передала у приватну власність ОСОБА_3 садову ділянку №1 із земель СГТ «Волна», розташовану по вул.. Каховській в м. Енергодарі Запорізької області, площею 0,1200 га для ведення садівництва.

На підставі даного рішення ОСОБА_3 отримав державний акт серії ЯК №934819 на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 15.07.2010р. і набув право власності на спірну земельну ділянку .

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив із того, що спірна земельна ділянка передана у власність відповідача незаконно, без попереднього вилучення, без зміни цільового призначення, що порушує права власника - держави та інтереси постійного землекористувача ДП «Кам»янсько-Дніпровське лісове господарство».

З такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи із наступного .

Частиною першою статті 116 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Частиною 2 цієї статті передбачено, що порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2. Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. № 677 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли: земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення.

Закон України «Про землеустрій» визначає, що цільове призначення - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку, тобто це встановлені законодавством і конкретизовані відповідним органом влади допустимі межі використання земельної ділянки її власником або користувачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч. 2 ст. 3 Лісового кодексу України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Аналогічне положення міститься й у ст. 20 Земельного кодексу України.

До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України).

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 Земельного кодексу України, відповідно до ч. 1 якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб, за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України. Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Ч.ч. 1,2 ст. 150 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду відносяться до особливо цінних земель та можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об»єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв»язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об»єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов»язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Отже, законодавством не передбачено можливість передачі особливо цінних земель природно-заповідного фонду для садівництва.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісового фонду, відноситься до земель лісогосподарського призначення і перебуває в постійному користуванні ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство". Крім того, спірна земельна ділянка відноситься до складу земель ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір», межі якого накладаються, у тому числі, на землі кварталу 3 Іванівського лісництва ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство". Станом на час прийняття оскаржуваного рішення земельна ділянка з постійного користування не вилучалась, жодних погоджень на її вилучення ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство" не надавало.

Згідно із ст.. 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно пункту "г" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним у судовому порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

На підставі частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та сковує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із частиною 1 та частини 2 статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до пункту «е» частини 1 статті 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням передбачено таку категорію земель України, як землі лісогосподарського призначення.

Лісогосподарське цільове призначення спірної земельної ділянки згідно статті 20 Земельного кодексу України не змінювалося.

Відповідно до пунктів «а» та п. «в» статті 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання реєстрації недійсною.

Згідно із ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень до Лісового кодексу України, надані позивачем планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами по справі, з яких вбачається, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство".

Заперечення викладені в апеляційній скарзі про те, що вищевказана документація є неналежним доказом не ґрунтуються на нормах матеріального права, доказах та не спростовують висновків суду.

Крім цього, відповідно до положень ст.. 9 Закону України від 17.06.2004р. «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення підлягають обов»язковій державній експертизі.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 22.05.2013р. №6-11цс13, яка згідно зі ст.. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів.

В матеріалах справи і це не спростовується сторонами, відсутні відомості щодо проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення СГТ «Волна» земельної ділянки для ведення садівництва площею 3,71 га, яка потім була передана його членам, в т.ч. і ОСОБА_3

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та не відноситься до земель населеного пункту м. Енергодар Запорізької області, оскільки проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для садівництва не пройшов державну експертизу, рішення про проведення робіт із землеустрою щодо припинення права користування і вилучення із користування ДП "Кам'янсько-Дніпровське лісове господарство" із зміною категорії і цільового призначення радою не приймалося.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, в якій ставиться питання про ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303 ,307, 308, 313-315, 317,319, ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: