АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

10 лютого 2015 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Кирилюк Г.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду від м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року, -

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до СБУ про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії залишено без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року вказаний позов, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, повернуто позивачу.

02 лютого 2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України щодо форми і змісту.

Так, відповідно до ст. 295 ЦПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Як вбачається зі змісту поданої скарги, остання адресована до Шевченківського районного суду м. Києва, а не до Апеляційного суду м. Києва.

Зі змісту поданої апеляційної скарги неможливо встановити, яку саме ухвалу, постановлену Шевченківським районним судом м. Києва, оскаржує заявник: ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року чи ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року.

Крім цього, зміст апеляційної скарги не містить зазначення в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість ухвали суду (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; змінити ухвалу; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Резолютивна частина апеляційної скарги не містить посилання, яку саме ухвалу з числа ухвал, передбачених ч. 2 ст. 307 ЦПК України, просить постановити апелянт за наслідками розгляду її апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 297 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги - п'ять днів з дня отримання ним копії ухвали.

Попередити, що у випадку не виконання вимог ухвали суду у визначений строк апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Справа № 22-ц/796/3920/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.