Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/950/15-ц
Провадження № 2/376/458/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Клочко В.М.,

при секретарі судових засідань - Галюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог : Сквирська міська рада Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4, 761 га, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області, право на яку посвідчене витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності НОМЕР_1 посилаючись на те що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на вище зазначену земельну ділянку.

Вона являється спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Проте оформити спадщину в установленому законом порядку не має можливості, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкову масу, а саме земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця.

Позивач у судове засідання не з'явилася звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутність та просила ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, заперечень не має.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із письмовою заявою у якій просила розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, зважаючи на відсутність сторін по справі, суд при вирішенні справи приймає до уваги ті обставини, на які посилається позивач, та докази, що надані на їх підтвердження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 27.07.2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповідав дружині ОСОБА_5 - відповідачу по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - помер.

Після його смерті відкрилась спадщина, на спадкову масу, яка складається із ? частини житлового будинку за АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 4, 761 га, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області, право на яку посвідчене витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності НОМЕР_1.

Спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

25.07.2014 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у якому зазначено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_3 і спадщина, на яку видане дане свідоцтво складається з ? частини житлового будинку за АДРЕСА_1

Статею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч. 3).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні спори не інакше як за зверненням юридичних чи фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

При цьому Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Вище зазначене правова позиція, знайшла своє відображення і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, у якому вказано, що відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 у справі N 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно з частиною другою статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України і, відповідно, до застосуваннями судами загальної юрисдикції при вирішенні підвідомчих їм спорів.

Під час розгляду справи судом було встановлено та стверджується матеріалами справи, що права позивача ніяким чином не порушені, а тому суд приходить до висновку, що позов фактично спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури тощо, а тому названий нею інтерес не пов'язаний з її суб'єктивними правами і тому не підлягає правовому захисту і не може вважатись законним інтересом. Крім того цей інтерес спрямований на ущемлення прав відповідача та можливо інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу, згідно з частиною третьою якої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,131,212-215,218 ЦПК

ст. ст. 1217,1218,1220,1221,1222,1223,1228,1258,1261,1268, 1270 ЦК України,

постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, суд,-

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог : Сквирська міська рада Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

:Суддя:В. М. Клочко