УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на домоволодіння, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, посилаючись на те, що влітку 2007 року між ним та ОСОБА_6 була досягнута домовленість щодо придбання у неї житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Сторони обумовили вартість будинку у розмірі 1 тис. грн, яку він оплатив, на підтвердження чого має розписку. З моменту передачі грошових коштів він мешкає у будинку, зробив у ньому ремонт. Проте не зважаючи не це, письмовий договір купівлі-продажу будинку укладено не було, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем її майна є дочка ОСОБА_5

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Поновлено ОСОБА_4 строк на подачу позовної заяви до суду. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1, які складаються з: будинку (літ. А в технічному паспорті), літньої кухні (літ. В), прибудови (літ. в), сараїв (літ. Б1, Г), погріба (літ. ПГ), колонки (літ. Кг), паркану (№1), хвіртки (№2).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України, в редакції чинній станом на 10 серпня 2007 року, передбачено якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України, в редакції чинній станом на 10 серпня 2007 року, передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 657 ЦК України, у редакції чинній станом на 10 серпня 2007 року, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, на час укладення угоди між позивачем та власником домоволодіння законодавством передбачалась обов'язкова державна реєстрація правочину.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд, надав належну оцінку наданим у справі доказам у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, що спірне домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належало ОСОБА_6 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 22 вересня 1995 року (а.с. 9). ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11).

Апеляційним судом перевірено доводи позивача щодо набуття ним права власності на підставі розписки від 10 серпня 2007 року (а.с. 8), копія якої приєднана до матеріалів справи, а саме, зауважено, що даних про ухилення ОСОБА_6 від укладення нотаріально посвідченого договору відповідно до змісту цієї розписки, матеріали справи не містять. Крім того, апеляційним судом спростовано посилання позивача щодо користування ним з 2007 року спірним домоволодіннями та проведення у ньому ремонтних робіт, через надання ОСОБА_7 письмових доказів, насамперед, підтвердження реєстрації останнього за адресою спірного домоволодіння та укладених від його імені договорів на обслуговування будинку, які свідчать про його проживання.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова