УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Чернівецької області в інтересах ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування, трьох процентів річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою заступника прокурора м. Києва на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року заступник прокурора Чернівецької області в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування у розмірі 6 014 грн 30 коп. У жовтні 2014 року ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги та просив додатково стягнути із МТСБУ на його користь страхове відшкодування із урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат у розмірі 7 553 грн 46 коп., а також моральну шкоду - 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2007 року ОСОБА_4 під час керування власним автомобілем «ДЕУ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Комарова у м. Чернівці, допустив наїзд на пішохода - малолітнього ОСОБА_5, який вибіг на проїжджу частину дороги на пішохідному переході. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) потерпілий ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження та з 14 жовтня 2007 року до 27 грудня 2007 року перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2009 року, залишеним в силі ухвалою Верховного Суду України від 3 березня 2010 року, із ОСОБА_4 стягнуто витрати на лікування та посилене харчування потерпілого у розмірі 6 305 грн 58 коп., а також моральну шкоду - 500 грн. Зазначене рішення суду виконано ОСОБА_4 у вересні 2012 року.

Керуючись пільгами учасника бойових дій та інваліда війни щодо звільнення від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), на початку 2011 року ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ із заявою про компенсацію йому понесених витрат на відшкодування потерпілому шкоди на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2009 року. Проте у листопаді 2011 року МТСБУ відшкодувало йому 290 грн 70 коп майнової та 500 грн моральної шкоди.

Таким чином, МТСБУ зобов'язане додатково відшкодувати ОСОБА_4 понесені витрати на відшкодування майнової шкоди в розмірі 6 305 грн 58 коп., три проценти річних, інфляційні втрати та моральну шкоду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора м. Києва в інтересах ОСОБА_4 просить судові рішення у справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що Законом не передбачено право особи, яка звільнена від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до ст. 13 Закону, вимагати у страховика (МТСБУ) відшкодування понесених витрат, пов'язаних із відшкодуванням потерпілому витрат на лікування та посилене харчування, які було стягнуто на підставі рішення суду про відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 36 Закону (у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_4 до МТСБУ із заявою про компенсацію відшкодування шкоди у березні 2011 року) після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє таку особу, то вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку.

Статтею 37.4 Закону (у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_4 до МТСБУ із заявою про компенсацію відшкодування шкоди у березні 2011 року) визначено, що страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, у разі, коли такі витрати здійснюються за згодою страховика. Якщо страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, здійснили такі витрати без попереднього погодження із страховиком, страховик має право відмовити у компенсації таких витрат або зменшити їх розмір з урахуванням вимог законодавства України про порядок відшкодування такої шкоди.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що МТСБУ зобов'язане відшкодувати ОСОБА_4 виплачені останнім кошти потерпілому на підставі рішення суду у справі про відшкодування шкоди.

Спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом, положення якого у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_4 до МТСБУ із заявою про компенсацію відшкодування шкоди у березні 2011 року, не давали підстав для компенсації Моторним (транспортним) страховим бюро України звільненій від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особі коштів, стягнутих з останньої рішенням суду у справі про відшкодування завданої ДТП шкоди.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про помилкове застосування судами до спірних правовідносин положень Закону в редакції, яка не була чинною на час виникнення таких правовідносин, оскільки редакція застосованих судами положень Закону (ст. ст. 5, 13.1, 22, 23, 24, 36, 37) із жовтня 2007 року (вчинення ДТП) до березня 2011 року (звернення до МТСБУ із заявою про компенсацію витрат) не змінювалась.

Доводи касаційної скарги про те, що в листопаді 2011 року МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди в розмірі 290 грн 70 коп. та моральної шкоди - 500 грн не впливають на законність ухвалених у справі судових рішень.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова