Справа № 567/314/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Гуц Ф.Л.

секретар - Самолюк А.В.

з участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката Кордиша А.А.,

представника відповідача - Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області Барабаша В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

В Острозький районний суд з позовом до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно звернулась з позовом ОСОБА_1, мотивуючи свою заяву тим, що її покійному двоюрідному братові ОСОБА_4 належав садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 1935 року забудови. Станом на 1991 рік, садибний житловий будинок з надвірними будівлями відносився до колгоспного двору. Відповідно до погосподарської книги № 1 с. Верхів Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, особовий рахунок НОМЕР_1, садибний житловий будинок з надвірними будівлями рахувався за ОСОБА_4

Зазначає, що станом на 1991 рік садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, згідно погосподарської книги на 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_2, рахувався за ОСОБА_5, суспільна група господарства - колгоспна. До членів домогосподарства належали ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а тому оскільки станом на цей час в садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що відносився до типу колгоспного двору вони проживали та були зареєстровані, тому їх частки як членів колгоспного двору в цьому господарстві є рівними і становлять по 1/2 частці від цілого садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за кожним.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла. На день її смерті, вона проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з своїм сином - ОСОБА_4, а тому, оскільки на день смерті ОСОБА_5, її син ОСОБА_4 проживав разом з нею та вів спільне господарство, заяву про відмову від спадщини не подав, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а отже визнається таким, що прийняв спадщину, що відкрилась після смерті матері - ОСОБА_5

Зазначає, що ОСОБА_5, як члену колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 належала 1/2 частка, а тому право на таку частку перейшло до ОСОБА_4 як спадкоємця за законом першої черги, що визнається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, який був її двоюрідним братом помер.

Вказує, що після смерті ОСОБА_4, нею було подано до Острозької районної ДНК заяву про прийняття спадщини за наслідками якої було заведено спадкову справу № 232/2014. Заповітів від імені ОСОБА_4 не посвідчувалася. Спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_4, є вона - ОСОБА_1 Відомості про інших спадкоємців в Острозькій районній ДНК - відсутні. 05.02.2015 року, державним нотаріусом Острозької районної ДНК їй, як спадкоємцю за законом після смерті брата було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 3,1023 га, що знаходиться на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,0702 га, що знаходиться на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Після її звернення до державного нотаріуса Острозької районної ДНК за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

За життя ОСОБА_4 не виготовив технічну документацію та не здійснив державну реєстрацію права власності на зазначене домогосподарство. Вона звернулися до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області з заявою де просила видати свідоцтво про право власності на це нерухоме майно на ім'я покійного брата. На заяву отримала повідомлення сільської ради, відповідно до якого їй було повідомлено про те, що видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - немає можливості, оскільки ОСОБА_4 помер. Одночасно було роз'яснено про можливість звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. У зв'язку з тим, що покійний брат не виготовив технічного паспорта, свідоцтво про право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями та не зареєстрував за собою право власності на зазначене будинковолодіння, і як наслідок, на даний час відсутній правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння, що порушує її передбачені законом права оформлення права на спадщину, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх законних цивільних прав та інтересів.

В суді позивачка та її представник підтримали позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представник Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області не заперечував щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, пояснивши, що господарство належало до колгоспного двору. Позивачка являється сестрою покійного - ОСОБА_4, який проживав в АДРЕСА_1. Інших спадкоємців немає.

Сторони не заперечували щодо розгляду справи в попередньому судовому засіданні.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був двоюрідним братом позивачки, що підтверджується:

- його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 11.07.1970 року, відповідно до якого його матір'ю зазначена ОСОБА_5, а батьком - ОСОБА_6;

- актовим записом про народження ОСОБА_5, відповідно до якого її батьками зазначені - ОСОБА_7, а матір'ю ОСОБА_8;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 виданим 30.10.1953 року, відповідно до якого її батьком зазначений ОСОБА_7, а матір'ю - ОСОБА_8 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 виданим 12.07.1972 року, відповідно до якого після укладення шлюбу для ОСОБА_9 було присвоєно прізвище "ОСОБА_9";

- свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_6 виданим 16.09.1974 року, відповідно до якого її батьком зазначений - ОСОБА_10, а матір'ю - ОСОБА_9;

- її свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 виданим 20.02.2007 року, відповідно до якого після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище "ОСОБА_1".

( а.с.12-15)

Згідно свідоцтв про смерть НОМЕР_8, НОМЕР_9,НОМЕР_10 - ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 померли: ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

(а. с.16-17,20)

22.01.2015 року, державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори позивачці, як спадкоємниці за законом після смерті ОСОБА_4, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

( а.с. 24)

Із технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 довідки КП "Рівненське ОБТІ" № 465 від 05.02.2012 року вбачається, що він рахувався за ОСОБА_4 та не був зареєстрований. Його інвентаризаційна вартість з надвірними будівлями станом на 03.02.2015 року складала 21287 грн. Загальна площа 34,6 кв.м., житлова 13,3 кв.м.

( а.с. 34-37)

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 с. Верхів Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, особовий рахунок НОМЕР_1, довідок цієї ж ради, садибний житловий будинок з надвірними будівлями рахувався за ОСОБА_4 Станом на 1991 рік садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, згідно погосподарської книги на 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_2, рахувався за ОСОБА_5, суспільна група господарства - колгоспна. Станом на 1991 рік, в житловому будинку по зазначеній адресі, були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 та її син - ОСОБА_4, який на момент своєї смерті проживав один.

( а.с.18,31-33)

В довідці № 30/02-14 від 22.01.2015 року Острозької районної ДНК зазначено, що після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 232/2014. Заповітів від імені ОСОБА_4 не посвідчувалася. Спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_4, є ОСОБА_1 Відомості про інших спадкоємців в Острозькій районній державній нотаріальній конторі - відсутні.

( а.с.23)

05.02.2015 року, державним нотаріусом Острозької районної ДНК ОСОБА_1, як спадкоємцю за законом після смерті брата- ОСОБА_4 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 3,1023 га, що знаходиться на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,0702 га, що знаходиться на території Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

( а.с.25-29)

Відповідно до статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Відповідно до ст.ст.17, 18 Закону України "Про власність", до правовідносин, що виникли до введення в дію зазначеного закону, застосовується діюче на той час законодавство і спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Отже, право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні та згідно ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час існування правовідносин, що регулювали майно колгоспного двору) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних, а тому позивачам як членам колгоспного двору житловий будинок належав в рівних частках.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на садибний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Крім того, позивачка зверталась до відповідача - Верхівської сільської ради з проханням видати свідоцтво про право власності на ім'я померлого ОСОБА_4 на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, проте їй було відмовлено.

( а.с. 41-42)

Обґрунтовуючи відмову видати свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4, відповідач зазначив, що свідоцтво про право власності на померлих громадян не видається, що й спонукало позивачку звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що за покійним ОСОБА_4 рахувався садибний житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.

В матеріалах справи відсутні обставини, які підтверджують неправомірність володіння померлим цим майном.

Право позивачки отримати у власність садибний житловий будинок з надвірними будівлями після смерті батька підтверджується положеннями ст. 549 ЦК УРСР, ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав відповідає чинному законодавству.

Отже, вимога позивачки про визнання за нею, як за спадкоємцем за законом після смерті брата - ОСОБА_4 права власності на садибний житловий будинок в АДРЕСА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно частини 4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за позивачкою права власності на майно, однак відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, ст.123 ЦК УРСР вона має право на спадщину після смерті брата - ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,16,25,328,381,1216, 1218,1268 ЦК України, ст.ст. 123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 10, 11, 25, 130, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті брата- ОСОБА_4, право приватної власності на садибний житловий будинок (А-1), що складається з: коридору - 1-1, кухні - 1-2, житлової - 1-3, кладової - 1-4, загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., вартістю 16 817 грн., та на господарсько-побутові будівлі : веранду - а - вартістю 1 059 грн., погріб - Б - вартістю 1 371 грн., колодязь - В - вартістю 1 699 грн., огорожу - №1 - вартістю 341 грн., всього загальною вартістю 21 287 грн., що розташовані в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуГуц Ф.Л.