Єдиний унікальний номер 229/1860/15-ц Номер провадження 22-ц/775/249/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Новікової Г.В.,

при секретарі: Баранові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на ухвалу судді Дружківського міського суду Донецької області від 8 червня 2015 року по справі за заявою обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 8 червня 2015 року заявнику повернуто заяву обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого опалення.

З вказаною ухвалою не погодилось обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення заяви про видачу судового наказу, керуючись ч. 1 ст. 109 ЦПК України, зазначивши місце проживання боржника у с. Кіндратівці Костянтинівського району Донецької області. Проте, скаржник вважає, у цьому випадку при визначенні підсудності суд повинен керуватися вимогами ч. 1 ст. 114 ЦПК України тому, що спір виникає з приводу нерухомого майна послуги з централізованого опалення надаються за адресою: АДРЕСА_1. Ця квартира належить боржнику ОСОБА_1. Тому вважає, що ухвала суду незаконна та необґрунтована.

В судове засідання апеляційного суду представник заявника не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю.

Боржник в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі змісту заяви та матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого опалення в сумі 4442,62 грн.

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 8 червня 2015 року заяву обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого опалення повернуто заявнику для подання до належного суду (а.с. 3).

Такий висновок суду є правильним та таким, що відповідає нормам закону.

Згідно ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Питання про підсудність справ першої інстанції вирішуються відповідно до глави 1 розділу III Цивільного процесуального Кодексу України, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Аналіз приведених норм Закону дає підстави зробити висновок про те, що в законодавстві поняття «підсудність» розглядається за територіальною ознакою в залежності від місця проживання, або знаходження сторін по справі чи місця розташування майна.

З матеріалів справи вбачається, що заявник у заяві про видачу судового наказу зазначив місце мешкання боржника за адресою: Костянтинівський район, с. Кіндратівка (а.с. 1). Тому при винесенні ухвали про повернення заяви про видачу судового наказу суддя суду першої інстанції керувався саме загальними правилами підсудності. Зокрема, заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування (стаття 109 ЦПК України).

Апелянт не оспорює місце проживання боржника.

Апелянт вважає, що до даного спору мають бути застосовані правила виключної підсудності (ст. 114 ЦПК України).

Проте, з пункту 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що питання щодо визначення підсудності по справі за заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення не відноситься до виключної підсудності.

Тому доводи апелянта щодо порушення правил підсудності безпідставні.

Крім того, відповідно до ст. 101 ЦПК України повернення заяви про видачу судового наказу у випадку, встановленому частиною першою статті 100 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення до суду з такою самою заявою після усунення її недоліків.

За таких обставин, ухвала судді відповідає вимогам процесуального права і тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Ухвалу судді Дружківського міського суду Донецької області від 8 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: