АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9862/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/490/15 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Бахметова В. Х.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - сторін апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2; апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання іпотеки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту. Змінивши та уточнивши під час розгляду справи у суді позовні вимоги ОСОБА_3 просив у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27.10.2008 року у розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмети іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7, та двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ОСОБА_3 з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням йому, ОСОБА_3, всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Витребувати від ОСОБА_7, ОСОБА_6 правовстановлюючі документи на квартири. Зняти арешти, зареєстровані Першою Львівською нотаріальною конторою, на спірні квартири.

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та просив визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний номер №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 67,8 кв.м, житловою - 40,4 кв.м, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 29 січня 2008 року по реєстру № 984, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТЗОВ Міське бюро технічної інвентаризації 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327. Припинити іпотеку нерухомого майна двокімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 67,8 кв.м, житловою 40,4 кв.м, реєстраційний № 17267327. Вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27.10.2008 року об 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус ОСОБА_8, Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року об 18:03:33 за № 8119440 реєстратором: Приватний нотаріус ОСОБА_8

ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що він є ошуканим вкладником кредитної спілки Християнська злагода, посадові особи якої засуджені вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року, що набрав законної сили. Вироком суду встановлено, що квартира № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі була придбана за кошти депозитних вкладників кредитної спілки «Християнська злагода», які привласнили (здобули) злочинним шляхом засуджені ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дана квартира була фіктивно оформлена на ОСОБА_7, а тому він не був фактичним власником вказаної квартири та відповідно не мав права передавати її в іпотеку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2013року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, третя особа кредитна спілка «Християнська злагода» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Стягнуто із ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином у сумі 294523,10 грн., шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі, яка належить ОСОБА_7 Скасовано у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі за ОСОБА_13, а саме - запис від 26.02.2008року про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 02.01.2014року у справі № 22-ц/789/15/13 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2013 року скасовано частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі. Постановлене в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін.

Однак, виконати рішення суду неможливо, оскільки зазначена квартира вважається такою, що передана в іпотеку на підставі спірного договору іпотеки, та зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Вважаючи оспорювану угоду такою, що суперечить нормам Цивільного кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також порушує його права та інтереси, просив задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 року в розмірі 822150 (вісімсот двадцять дві тисячі сто п'ятдесят) грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки-двокімнатну квартиру № 8, що знаходиться в будинку №6 по вул. Гоголя в м. Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_14 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за №2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №18404031, шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ОСОБА_3 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Знято арешт, зареєстрований першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9099449 від 29 вересня 2009 року, накладеного під час розслідування кримінальної справи № 141-2596 СУ ГУМВСУ у Львівській області з двокімнатної квартири № 8, що знаходиться в будинку № 6 по вул. Гоголя в м. Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить ОСОБА_6.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання іпотеки припиненою відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 6 квітня 2015 року стягнуто солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в користь позивача ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3897 (три тисячі вісімсот дев'яносто сім) грн. 60 коп.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки від 27 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_14, вилучення з державного реєстру іпотек реєстраційного номеру обтяження 8119367 відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог вказує на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру № 15, що знаходиться в будинку № 6 по вул. Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, зняти арешт, зареєстрованого Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 8578029 від 25 березня 2009 року з двокімнатної квартири АДРЕСА_5 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вищезазначені вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апелянти та їх представники підтримали вимоги апеляційних скарг, посилаючись на доводи, викладені у ній, апеляційних скарг інших сторін не визнали.

Заслухавши апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, виходячи із таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд виходив з тих обставин, ОСОБА_1 не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів недійсності договору іпотеки, укладеного 27 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_7, ОСОБА_14 (Іпотекодавці). На час укладення спірного договору ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_6 в М.Тернополі, та міг в повному обсязі реалізовувати своє право володіти, користуватися, розпоряджатися власністю. Обставини, встановлені обвинувальним вироком суду відносно ОСОБА_10 та інших осіб, на які вказує ОСОБА_1, мали наслідком припинення права власності ОСОБА_7 на квартиру за вищевказаною адресою. Дане нерухоме майно перейшло у власність держави, яка набула статус іпотекодавця за договором від 27 жовтня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 Посилання ОСОБА_1 на те, що спірний договір іпотеки порушує його права, як особи в користь якої звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_7, є безпідставними, оскільки в силу ст.44 Закону «Про виконавче провадження», з урахуванням кількості потерпілих, перелік яких міститься у вироку Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Із наведеними висновками суду колегія суддів не погоджується з огляду на порушення судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, що згідно з вимогами п.п. 3,4 ч. 1ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині вимог ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, за нотаріально посвідченим договором позики грошей від 27 жовтня 2008 року ОСОБА_7, ОСОБА_14 позичили у ОСОБА_3 822150 грн. до 27 грудня 2008 року.

27 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, ОСОБА_6, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний номер № 4191, за яким були передані в іпотеку два обєкти нерухомого майна - двокімнатна квартира АДРЕСА_4, загальною площею 67,8 кв.м, житловою - 40,4 кв.м, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 29 січня 2008 року по реєстру № 984, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТЗОВ Міське бюро технічної інвентаризації 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327 та двокімнатна квартира №8, що знаходиться у будинку №6 по вул. Гоголя у м. Тернополі, загальною площею -69,8 кв.м, житловою 43,9 кв.м., яка належить іпотекодавцю ОСОБА_14 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року по справі №1-9/11 ОСОБА_10 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 209, ч.ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України та їй призначено покарання: за ч. 5 ст. 191 КК України -10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки з конфіскацією особистого майна; за ч. З ст. 209 КК України - 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом; за ч.2 ст.358 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України - 6 місяців арешту; за ч.2 ст. 366 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати досади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки. Згідно ст.ст. 70, 72 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано ОСОБА_10 покарання -12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом.

Вироком установлено, що 29 січня 2008 року підсудна ОСОБА_10, переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, діючи за попередньою змовою із підсудним ОСОБА_12, підсудною ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, придбала у ОСОБА_15 Квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі, про що у цей же день був укладений відповідний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 При цьому підсудна ОСОБА_10, з метою приховування своєї злочинної діяльності, у вказаному договорі вказала, що покупцем квартири є її чоловік ОСОБА_7 У цей же день, тобто 29 січня 2008 року, підсудна ОСОБА_10 передала ОСОБА_15 за вказану квартиру частину із привласнених нею за вищевказаних обставин в складі очолюваної нею групи коштів спілки, а саме 707000 грн. Придбавши вказану квартиру, підсудна ОСОБА_16, зареєструвала її у органах БТІ на ОСОБА_7

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справа апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2012 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року залишено без змін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2013року у справі № 607/9791/13-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, третя особа кредитна спілка «Християнська злагода» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Стягнуто із ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином у сумі 294523,10 грн. шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі, яка належить ОСОБА_7 Скасовано у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру № і 5 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі за ОСОБА_5, а саме запис від 26.02.2008 року про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 02.01.2014 року у справі № 22-ц/789/15/13 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.08.2013 року скасовано в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін.

Згідно з постановами державного виконавця від 20.01.2015 року відкрито 4 виконавчі провадження про стягнення із ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої злочином, у сумі 294523,10 грн шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме квартиру № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі, яка належить ОСОБА_7. Однак, звернення стягнення на спірну квартиру не може бути проведено у звязку із наявністю арештів та заборон на відчуження майна боржника, у тому числі за договором іпотеки від 27.10.2008 року, що вбачається з листа Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 08.04.2015 року №30/9674/06.

У відповідності до ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 217 ЦК України - недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 236 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що квартира № 15 в будинку № 6 на вул. Гоголя в м. Тернополі була придбана за кошти депозитних вкладників кредитної спілки «Християнська злагода» засудженою ОСОБА_10, котра з метою приховування своєї злочинної діяльності у договорі купівлі-продажу вказала, що покупцем квартири є її чоловік ОСОБА_7, квартира набута ОСОБА_7 безпідставно й у силу ст. 1212 ЦК України на неї було звернуто стягнення на користь ОСОБА_1.

Відповідно до ч.З та 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» встановлено, що якщо вироком суду встановлено, що майно придбано на кошти, здобуті злочинним шляхом, стягнення на відшкодування заподіяної шкоди згідно зі ст.380 ЦПК України може бути звернуто на таке майно незалежно від того, чи є воно спільною власністю подружжя або спільною власністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » відповідно до статей 215 та 216 ЦК ( 435-15 ) суди

розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України ( 435-15 ) вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

А відповідно до п. 18 зазначеної Постанови перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України ( 435-15 ):

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави,територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції

України ( 254к/96-ВР )); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України ( 435-15 ) має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК України ( 435-15 )).

Таким чином, спірний Договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року у частині передання в іпотеку квартири АДРЕСА_8 є таким, що спрямований на незаконне заволодіння майном фізичних осіб, що встановлено вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року, а тому вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, а саме - слід визнати недійсним з моменту вчинення вказаний правочин договір іпотеки, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний номер № 4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 у частині передання в іпотеку квартири АДРЕСА_9, припинити іпотеку вказаного нерухомого майна та вилучити з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна дані про вказане майно.

З огляду на всі вищенаведені обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що суд невірно відмовив у вимогах про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_9 на його користь. Рішення суду у зазначеній частині є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів не може погодитись також і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження рішення суду про задоволення вимог про звернення стягнення на користь ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_10, оскільки порушення прав апелянта у цій частині ним не доведено.

Крім того, рішення суду щодо зазначених вимог ґрунтується на неоспореній частині договору іпотеки від 27.10.2008 року, за яким спірна квартира, належна ОСОБА_6, була передана в іпотеку ОСОБА_3.

За вимогами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням даної правової норми, суд підставно звернув стягнення на квартиру АДРЕСА_11 за неоспореною частиною іпотечного договору від 27.10.2008 року на користь іпотекодержателя ОСОБА_3, оскільки судом було установлено невиконання боржником - іпотекодавцем ОСОБА_6 умов нотаріально посвідченого договору позики грошей від 27.10.2008 року, забезпеченого іпотекою.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що ОСОБА_3, не будучи ні власником, ні користувачем квартири АДРЕСА_10 не вправі був предявляти позов про виключення з опису та зняття арешту із вказаної квартири, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_3 позовні вимоги були змінені та уточнені на вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття арешту (т.1 а.с.61, 89). Крім того, як вбачається із листа-відповіді Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2015 року в матеріалах кримінальної справи №1-9/2011 стосовно ОСОБА_14 постанова слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_12 відсутня (т.2 а.с.168).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року та додаткове рішення від 06 квітня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний номер №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_13, загальною площею 67,8 кв.м, житловою - 40,4 кв.м, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 29 січня 2008 року по реєстру № 984, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТЗОВ Міське бюро технічної інвентаризації 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327.

Припинити іпотеку нерухомого майна двокімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 67,8 кв.м, житловою- 40,4 кв.м, реєстраційний № 17267327.

Вилучити з Державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27.10.2008 року об 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус ОСОБА_8, Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року об 18:03:33 за № 8119440 реєстратором: Приватний нотаріус ОСОБА_8

В решті вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони у межах, ними понесених.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_17