Єдиний унікальний номер 725/258/15-ц
Номер провадження 2/725/56/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону західного регіону України в інтересах держави Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі, -

ВСТАНОВИВ:
У січні 2015 року Заступник прокурора Чернівецького гарнізону західного регіону України в інтересах держави Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 відповідача призначено тимчасово виконуючим обов`язки начальника польового вузла зв`язку та останній в порушення ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, обіймаючи вказану посаду, відповідач не вів встановлений облік в ротах матеріальних засобів, а щомісячна звірка даних матеріальних засобів з обліковими даними служби паливно-мастильних матеріалів в/ч НОМЕР_2 проводилась формально.

Зокрема, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 про результати проведення службового розслідування по факту нестачі палива та мастильних матеріалів № 650 та акту службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від 27.11.2013 року було виявлено нестачу паливно-мастильних матеріалів та притягнуто начальника польового вузла зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності з урахування кратності три та врахуванням 20% ПДВ на суму у розмірі 78304 грн. 86 коп. Діями відповідача заподіяно пряму дійсну шкоду державі, а саме нестача бензину А-76 в кількості 747 кг, дизельного пального 1010 кг, тосолу А-40 14 кг, антифризу М 40 625,3 кг. Дана сума заподіяної шкоди внесена в книгу грошових стягнень та нарахувань частини і відповідно утримується з ОСОБА_1 у встановленому порядку.

Крім того, в ході проведення розслідування було встановлено, що нестача виникла внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме недбалого виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог ст. 3.1.7 наказу Міністерства оборони України №300 від 16.07.2013 року, а також Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статут Збройних Сил України.

На даний момент відповідач завдана ним шкода не відшкодована в повному обсязі та на момент звернення до суду з даним позовом становить 67 786,39 грн.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, підзаконні нормативно-правові акти в галузі військової служби як спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини, просив стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 шкоду, завдану державі у розмірі 67 786,39 грн.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. При цьому, представник військової частини в судовому засіданні просив при розгляді даної справи також врахувати й те, що на день розгляду справи, відповідачем була частково відшкодована сума шкоди й відповідно на даний час сума боргу становить 60 243 грн. 25 коп., та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо стягнення з нього на користь держави суми завданої шкоди з врахуванням вже сплаченого ним відшкодування, а також подав письмову заяву про визнання позову.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами і зобов`язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст. 10, 11, 57-61, ст. 303 ч. 1 ЦПК України).

Зокрема, за змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.07.2007 року №181, відповідача призначеного наказом Міністерства оборони України від 24.06.2007 року №605 на посаду начальника зв`язку штабу командира польового вузла зв`язку 1 механізованого батальйону, з 26.07.2007 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2013 року №261 відповідач вважається таким, що здав справи та вибув до нового місця служби м. Чернівці та з 29.11.2013 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а/с 15,16).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 10 грудня 2013 року № 36 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командування сухопутних військ ЗСУ від 29 вересня 2013 року № 539 на посаду командира взводу зв`язку, який прибув із військової частини НОМЕР_2 м. Чернівці, з 10 грудня 2013 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення ( а.с. 14).

Як вбачається зі змісту акту службового розслідування військової частини НОМЕР_4 від 27.11.2013 року було виявлено нестача паливно-мастильних матеріалів, а саме нестача бензину А-76 в кількості 747 кг, дизельного пального 1010 кг, тосолу А-40 14 кг, антифризу М 40 625,3 кг та було встановлено, що внаслідок безвідповідальних дій відповідача заподіяно пряму дійсну шкоду на суму у розмірі 78304 грн. 86 коп. та притягнуто ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності з урахування кратності три та врахуванням 20% ПДВ на вказану суму (а/с 17-21).

Так, відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

На підставі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності та відшкодування нею шкоди є сукупність наступних ознак: наявність прямої дійсної шкоди; протиправність дії або бездіяльність; причинний зв`язок між протиправним порушенням обов`язку і майновою шкодою.

Крім того, в силу положень ст.ст. 58, 59, 63, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV визначено, що командир особисто відповідає перед державою за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів.

При цьому, порядок матеріальної відповідальності військовослужбовців визначено нормами спеціального законодавства, зокрема Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243, згідно п. 8 якого визначено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Так, відповідно до п.п. 1, 3, 13, 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети; військовослужбовці за шкоду, заподіяну, зокрема, втратою спеціальної техніки, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2 - 10-кратному розмірі вартості цього майна; перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, переліком військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880, визначено, що у трикратному розмірі відносно вартості військового майна відшкодовується винною особою нестача агрегатів, запасних частин, інструментів, приладів і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, пального, масла і мастила, спеціальних рідин, палива, зокрема, нестача такого майна, що належить до бронетанкової та автомобільної техніки.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в книзі стягнень і нарахувань в/ч НОМЕР_3 за 2014 рік, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 27.11.2013 року №650 «Про результати проведення службового розслідування по факту нестачі палива та мастильних матеріалів» з відповідача в рахунок відшкодування завданої ним шкоди проводились стягнення за період з 15.12.2013 року по 10.12.2014 року та станом на час звернення з позовом до суду розмір невідшкодованої шкоди становить 67786,39 грн. (а/с 10).

Крім того, відповідно до записів, які містяться в книзі стягнень і нарахувань в/ч НОМЕР_3 за 2014 рік, з відповідача в рахунок відшкодування завданої ним шкоди проводилось також стягнення і за період з 16 січня 2015 року по 28 квітня 2015 року та станом на час розгляду справи розмір невідшкодованої шкоди становить 60243 грн. 25 коп., що також підтверджується й довідкою ТВО командира військової частини НОМЕР_5 від 29 квітня 2015 року № 304.

За таких обставин, враховуючи той факт, що майно, а саме паливно-мастильні матеріали, нестачу яких було виявлено позивачем, було передане на відповідальне зберігання відповідачу, і його втрата відбулася через недбале ставлення останнього до своїх посадових обов`язків, суд приходить до висновку про наявність неправомірного характеру дій відповідача, що перебувають у взаємозв`язку з нестачою такого майна.

У відповідності до довідки командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до Директиви командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 04.11.2013 року Д-11, військова частина НОМЕР_2 (м.Чернівці) розформована, правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 (м.Львів).

Таким чином, суд ураховуючи наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позову в частині наявності нестачі, спричинення її винними діями відповідача та наявності підстав для відшкодування ним завданої державі шкоди й відповідно про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача підлягає стягненню суми завданої державні шкоди в розмірі 60 243 грн. 25 коп.

При цьому, факт нестачи пального та інших паливно-мастильних матеріалів та його розміри підтверджено документально і деталізовано, як встановлена і винність відповідача у заподіянні шкоди й відповідно ці обставини у передбачений цивільним процесуальним законом спосіб відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 22,1166 ЦК України, п.п. 1, 3, 8, 13, 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243, ст.ст. 58, 59, 63, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Переліком військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880, ст.ст. 3,10,11,57,58,60,61,64,88,212-215,218,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_6 АДРЕСА_1 ) шкоду, завдану державі в розмірі 60 243 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 602 грн. 25 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало