Справа № 128/5100/14-ц Провадження № 22-ц/772/1773/2015Головуючий в суді першої інстанції Ганкіна І. А.
Категорія 39Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С.,

При секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Вінницької районної державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 березня 1998 р. виданого на ім'я ОСОБА_3 в розмірі ? частини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 Вінницької області, належало на праві власності ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської ради від 30.07.1991р. за №1042.

Після смерті власника, житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями був успадкований синами спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у рівних частках, а саме, по ? частки від ста відсотків будинковолодіння. Третій із синів - ОСОБА_3 спадщину не приймав.

Факт отримання спадщини у рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтверджує відповідне свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 03.08.1993р. (а.с.5).

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер. Спадкоємців першої черги спадкодавець не мав і спадкове майно померлого було прийнято у спадщину його братами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як спадкоємцями 2 черги у відповідності до діючої на час відкриття спадщини ст. 530 ЦК України ( в ред.1963р.) у рівних частках.

Спадкове майно померлого становило ? частину житлового будинку.

Позивач та відповідач подали заяву до нотаріального органу про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами спадкової справи №272-97 (а.с.33,34).

Першим було отримано свідоцтво про право власності на спадщину 10.03.1998р ОСОБА_3 (а.с.4).

Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.1998 року спадкоємцем майна гр. ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в ? (одній другій) частці від спадкового майна, що складається з ? частини домоволодіння є брат ОСОБА_3.

Дане свідоцтво було зареєстровано в КП ВООБТІ.

24.04.1998р. було отримано свідоцтво про право власності на спадщину за законом ОСОБА_2, відповідно до якого спадкоємцем майна гр. ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року є брат - ОСОБА_2, спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з ? частини житлового будинку з відповідною часткою господарчих будівель.

Визначення даної частки в ? цілого будинку було проведено в зв'язку з реєстрацією прав власності на належну частку відповідачем, яке було проведено раніше і у відповідності до внесених інвентарних даних на будинковолодіння, що відображено у довідці-характеристиці від 16.04.1998р. №43 (а.с.44).

Як вбачається з матеріалів справи вищевказана довідка-характеристика була подана до нотаріуса самим ОСОБА_2 та видана на його ім'я. Згідно даної довідки-характеристики підтверджено факт реєстрації за ОСОБА_3 права власності на 1/4 частину житлового будинку з спорудами у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.1998р. з реєстровим номером 3-287, при цьому, ? домоволодіння зареєстрована на ОСОБА_2, а ще ? на час видачі довідки була не успадкована та рахувалася за померлим ОСОБА_5.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що вказаними доказами є доведеною та обставина, що право власності на спадщину відповідачем було зареєстровано до отримання свідоцтва про право на спадщину позивачем, що було відомо ОСОБА_2 вже на момент видачі довідки №43 від 16.04.1998р.

Таким чином, позивачем та відповідачем після смерті брата ОСОБА_3 було успадковану ? частку домоволодіння у рівних частках. Кожному з них було передано за свідоцтвом в цілому по ? частці спадкового майна, а саме: половини житлового будинку з спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 Загальна частка сторін у будинковолодінні після смерті спадкодавця складає по ? частки. Саме на ці частки і було видано свідоцтво про право власності на спадщину на ім'я позивача і відповідача, оскільки, першим отримав свідоцтво про право власності саме відповідач, у свідоцтві його частка була вказана як одна друга, але ? частки, яка перейшла у власність спадкодавця після смерті батька. При цьому, ? всього будинку з спорудами відповідає ? від частки спадкодавця ОСОБА_5.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно обох вищевказаних свідоцтв про право власності на спадщину за законом позивач та відповідач отримали у власність саме по 1/4 частині у вищевказаному житловому будинку з відповідною часткою будівель, що складають рівні частки від 1/2 частки, що належала спадкодавцю ОСОБА_5. Факт отримання відповідачем частки спадщини, яка б належала позивачу судом не встановлений.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність порушень прав позивача, на підставах викладених у позові. Інші підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.1998р. виданого на ім'я ОСОБА_3 позивачем не зазначені, тому враховуючи вимоги ст.60,61 ЦПК України, позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; доводи позовної заяви перевірив належним чином та навів факти, які спростовують ці доводи, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ О.Ю. Береговий

/підпис/ О.С. Панасюк

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський