Справа № 308/1344/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Леміш О.М.

при секретарі Химинець О.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції , третя особа- Шаєвська Л.І про зняття арешту з майна , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2М звернувся до суду з позовом МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції , третя особа- Шаєвська Л.І про зняття арешту з майна.

Свій позов позивач мотивував тим, що , він є співвласником квартири, розташованої в Ужгородському районі с. Велика Добронь по вул. Малодобронська,( колишня - вул. Леніна) 133, у якій йому належить 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру , що встановлено Договором про визначення часток у праві спільної сумісної власності , укладеним 14.01.2015 року, який є невідємною частиною Свідоцтва про право власності на житло, виданого ПМК -192 Ужгородського району 21 червня 1995 року.

У позивача виникла необхідність продажу своєї частки у квартирі і інші співвласники - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уже відчужили свої частки, тому позивач звернувся до нотаріальної контори для укладання договору купівлі-продажу моєї житлової площі. Однак зіткнувся з неможливістю відчужувати належне йому нерухоме майно у зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе його майно, включаючи і вказану нерухомість. На підтвердження цього позивач отримав Витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна . Відповідно за даного Витягу арешт накладено Постановою старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 4 березня 2010 року . Відповідно до вказаної Постанови арешт на майно було накладено з метою виконання рішення суду про стягнення з на користь ОСОБА_5 аліментів у зв'язку з виникненням заборгованості в сумі 4 450 гривень 82 копійки. Відповідно до пункту № 2 резолютивної частини Постанови позивачу було заборонено здійснювати відчуження будь - якого належного майна в межах суми вказаного боргу , однак арешт накладено на все належне позивачу майно.

Однак, заборгованість по сплаті на даний час аліментів відсутня, про що свідчить довідка № 17-163/15 від 30.01.2015 року, видана старшим державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міського управління юстиції ОСОБА_6, у віданні якої є дане виконавче провадження, оскільки РВ ДВС таке закінчено.

За наведених обставин підстава, за якої було накладено арешт та необхідність у накладенні арешту на належне позивачу майно відпала, однак арешт з майна безпосередньо державним виконавцем не може бути знято, оскільки саме виконавче провадження триває, виходячи з рішення суду про постійне стягнення аліментів на користь ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд такий задовільнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи у їх відсуьності.

Третя особа ОСОБА_5І в судове засідання не з"явилась. До сууд подала заяву про розгляд справи у її відсутності, ззаначила, що позов визнає.

Заслухавши думку представника позивача , який погодився на розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши допустимість та належність кожного доказу, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2М є співвласником квартири, розташованої в Ужгородському районі с. Велика Добронь по вул. Малодобронська,( колишня - вул. Леніна) 133, у якій йому належить 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру , що встановлено Договором про визначення часток у праві спільної сумісної власності , укладеним 14.01.2015 року, який є невідємною частиною Свідоцтва про право власності на житло, виданого ПМК -192 Ужгородського району 21 червня 1995 року.

У позивача виникла необхідність продажу своєї частки у квартирі і інші співвласники - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уже відчужили свої частки, тому позивач звернувся до нотаріальної контори для укладання договору купівлі-продажу моєї житлової площі. Однак зіткнувся з неможливістю відчужувати належне йому нерухоме майно у зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе його майно, включаючи і вказану нерухомість. На підтвердження цього позивач отримав Витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна . Відповідно за даного Витягу арешт накладено Постановою старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 4 березня 2010 року . Відповідно до вказаної Постанови арешт на майно було накладено з метою виконання рішення суду про стягнення з на користь ОСОБА_5 аліментів у зв'язку з виникненням заборгованості в сумі 4 450 гривень 82 копійки. Відповідно до пункту № 2 резолютивної частини Постанови позивачу було заборонено здійснювати відчуження будь - якого належного майна в межах суми вказаного боргу , однак арешт накладено на все належне позивачу майно.

Однак, заборгованість по сплаті на даний час аліментів відсутня, про що свідчить довідка № 17-163/15 від 30.01.2015 року, видана старшим державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міського управління юстиції ОСОБА_6, у віданні якої є дане виконавче провадження, оскільки РВ ДВС таке закінчено.

За наведених обставин підстава, за якої було накладено арешт та необхідність у накладенні арешту на належне позивачу майно відпала, однак арешт з майна безпосередньо державним виконавцем не може бути знято, оскільки саме виконавче провадження триває, виходячи з рішення суду про постійне стягнення аліментів на користь ОСОБА_5.

Законом України « Про виконавче провадження», зокрема статтею 60 передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких арешт з майна може бути знято постановою державного виконавця при триваючому виконавчому провадженні. Однак, у моєму випадку необхідні підстави відсутні, а у всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду, що закріплено п. 5 ст. 60 цього ж закону.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституційне право на судовий захист від посягань на майно фізичних та юридичних осіб набуває втілення в можливості звертатися до судів загальної юрисдикції з вимогою про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі наведеного, керуючись вимогами ст. ст. ст. 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції , третя особа- Шаєвська Л.І про зняття арешту з майна -задоволити.

Зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності, що був накладений Постановою старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 4 березня 2010 року в межах ВП № 14437305.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7