Справа № 644/6863/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сітало А.К.,

за участю:

секретаря Лазарєвої М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: Харківської міської ради Безродного О.В.,

представника третьої особи: органу опіки та піклування Лобойченко С.К.,

представника третьої особи: Східно-регіонального управління Державної прикордонної служби України Брижко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , який діє також і в інтересах дитини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Харківська міська рада, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Східне регіональне управління Державної прикордонної служби про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення із квартири, -

встановив:
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів з дитиною з квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником спірної квартири, яка належить йому на праві власності згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.07.2010 р., виданого Орджонікідзевською районною в місті Харкові радою. Право власності за позивачем зареєстроване Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Втім, позивач позбавлений можливості проживати та користуватися своєю квартирою та в повній мірі здійснювати свої правомочності власника, оскільки в його квартирі фактично проживають відповідачі без укладання з позивачем будь-яких цивільно-правових угод, які б з законних підстав обмежували права позивача, як власника квартири. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, які чинять йому відповідачі, та виселити їх з квартири АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився про, час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позові. В подальшому надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності та позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , який також є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, договорів найму, оренди, або іншого користування щодо спірної квартири ні з ким не укладав, втім проживає з родиною в квартирі АДРЕСА_2 на підставі ордеру, виданого виконкомом Ленінської районної в місті Харкові ради за зверненням Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, а тому, на його думку, він та його родина не можуть бути виселені з спірної квартири, крім того просить застосувати позовну давність та в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи неодноразово повідомлялася за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання, судові повістки повернуті поштовим відділенням до суду у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Представник Харківської міської ради під час розгляду справи свою позицію так і не висловив.

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Лобойченко С.К. в судовому засіданні у прийнятті рішення покладалася на розсуд суду та просила врахувати інтереси дитини.

Представник Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Брижко О.В. проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у письмових запереченнях ( т.2, а.с. 116-117).

Розглянувши в судовому засіданні справу, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.02.2002 р. між позивачем ОСОБА_3 та ТОВ «Продакшн трейдз компані» був укладений договір на будівництво житла в порядку пайової участі, відповідно до якого ТОВ «Продакшн трейдз компані» прийняв на себе зобов`язання збудувати та передати у власність ОСОБА_3 квартиру загальною площею 60,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 зобов`язався оплатити вартість цієї квартири. Додатком № 1 до договору сторони обумовили порядок визначення вартості житла та здійснення розрахунків. Додатковою угодою від 05.03.2004 р. сторони договору визначили, що предметом договору є квартира АДРЕСА_1 . 05.03.2004 р. між сторонами договору був укладений акт приймання-передачі, відповідно до якого ТОВ «Продакшн трейдз компані» передав, а ОСОБА_3 прийняв квартиру АДРЕСА_4 . Квитанціями до прибуткових касових ордерів № 17/9 від 25.09.2002 р., № 14/2 від 18.02.2003 р., № 19/10 від 23.10.2003 р., № 31 від 27.01.2004 р. підтверджується факт внесення позивачем грошей в касу забудовника ТОВ «Продакшн трейдз компані» та факт виконання позивачем свого обов`язку з оплати вартості спірної квартири.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.07.2010 р., виданим Орджонікідзевською районною в місті Харкові радою відповідно до рішення виконкому цієї ради № 137/6 від 06.07.2010 р. «Про видачу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 » на підставі технічного паспорту на квартиру, договору б/н на будівництво житла в порядку пайової участі від 19.02.2002 р., додаткової угоди до договору б/н від 05.03.2004 р., акту прийому-передачі від 05.03.2004 р., а також технічним паспортом на квартиру від 03.07.2010 р. підтверджується що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_5 та складається з двох кімнат житловою площею 37,8 кв.м. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26808456 від 23.07.2010 р. підтверджується факт реєстрації за позивачем права власності на цю квартиру.

Листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1483 від 19.03.2010 р. підтверджується, що станом на час оформлення за позивачем права власності на спірну квартиру та на момент видачі ОСОБА_3 відповідного свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на зазначену квартиру ні за якими особами зареєстроване не було, що свідчить про відсутність перешкод для оформлення за позивачем права власності на спірну квартиру.

Таким чином, право власності позивача оформлено відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом № 7/5 Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року.

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.09.2005 р., актом опису та арешту майна від 30.09.2005 р., складеним державним виконавцем, рішенням господарського суду Харківської області від 15.04.2010 р. по справі № 37/308-09, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.05.2010 р. по справі № 37/308-09 підтверджується, що на виконання ухвали господарського суду Харківської області від 25.03.2005 р. по справі № 35/142-05 на будинок по АДРЕСА_6 , 25.03.2005 р. було накладено арешт, скасований рішенням господарського суду Харківської області від 15.04.2010 р. по справі № 37/308-09, яке набрало чинності 27.05.2010 р. Таким чином, з 25.03.2005 р. по 27.05.2010 р. спірна квартира перебувала під арештом.

Наданим відповідачем витягом з рішення виконкому Ленінської в місті Харкові ради № 475 від 04.10.2005 р. «Про розгляд пропозиції громадської комісії з житлових питань» підтверджується, що цим виконкомом під час дії арешту, накладеного на будинок АДРЕСА_3 ухвалою господарського суду Харківської області, було прийнято рішення про надання квартири АДРЕСА_2 відповідачу ОСОБА_2 на сім`ю з трьох осіб.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.11.2005 р. по справі № 37/379-05 за позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ТОВ «Продакшн трейдз компані», ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» про визнання права власності; рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.2006 р. по справі № 11/151-06 за позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» про зобов`язання передати квартири, а також рішенням господарського суду Харківської області від 12.11.2008 р. по справі № 59/200-08 за позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ТОВ «Продакшн трейдз компані», ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», третя особа ТОВ «Продакшн трейдз компані» про розірвання договору та стягнення 7 006 691,40 грн., які набрали чинності, та якими встановлені обставини, що мають преюдиціальне значення при розгляді цієї справи, встановлено, що забудовником будинку АДРЕСА_3 є товариство з обмеженою відповідальністю «Продакшн трейдз компані».

Відповідно до протоколу загальних зборів засновників ТОВ «АН «Рестріелт», ТОВ ПБК «ЯСА», ТОВ «Продакшн трейдз компані» від 25.10.2005 р. було прийнято рішення про передачу ТОВ «Продакшн трейдз компані», тобто забудовником, житлового будинку АДРЕСА_3 на баланс ТОВ «АН «Рестріелт» для забезпечення обслуговування будинку та придомової території. Факт передачі будинку від ТОВ «Продакшн трейдз компані» на баланс ТОВ «АН «Рестріелт» підтверджується Актом приймання-передачі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 від 25.10.2005 р.

Таким чином, судом встановлено, що забудовником житлового будинку АДРЕСА_3 є ТОВ «Продакшн трейдз компані», а балансоутримувачем будинку з 25.10.2005 р. є ТОВ «АН «Рестріелт».

Листом ТОВ «АН «Рестріелт» від 17.01.2012 р., який є відповіддю на адвокатський запит, підтверджується, що в квартиру АДРЕСА_2 вселився відповідач ОСОБА_2 , але за відомостями ТОВ «АН «Рестріелт» забудовником будинку зазначеній особі права на квартиру АДРЕСА_2 не передавались.

Актом огляду квартири АДРЕСА_1 від 20.11.2010 р., складеним комісією у складі директора ТОВ «АН «Рестріелт» Мігунова В.І., головного інженеру цього товариства Куліка Н.П., дільничного інспектора міліції Лавріненка А.Н., мешканця будинку ОСОБА_6 , підтверджується, що станом на 20.11.2010 р. в квартиру АДРЕСА_1 вселився, але не проживає відповідач ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проходить державну службу у Східному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що для вселення в спірну квартиру в жовтні 2005 р. за місцем служби йому був виданий ордер, оригінал якого і на час розгляду справи знаходиться у відповідача, втім а ні оригінал ордеру, а ні його копія суду надані не були. Також відповідач в судовому засіданні підтвердив, що ні з позивачем, ні з військовою частиною, де проходить службу, ні з Східним регіональним управлінням ДПС України або будь-якою іншою організацією чи підприємством ніяких договорів не укладав.

В той же час судом встановлено, що у 2005 р. військовий прокурор Харківського гарнізону звертався до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ТОВ «Продакшн трейдз компані», ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» про визнання права власності на квартири в будинку АДРЕСА_3 , в тому числі і на спірну квартиру АДРЕСА_2 . Зазначений позов був обгрунтований тим, що права на квартири, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 у СРУ ДПС виникають на підставі договору № 28 від 12.06.1997 р. дольової участі в будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_7 , укладеного між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України, правонаступником якого є Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України, а також на підставі договору № 50 від 29.11.1999 р. дольової участі в будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , що був укладений між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України. Втім, рішенням господарського суду Харківської області від 16.11.2005 р. по справі № 37/379-05 в задоволенні позову було відмовлено та судом було встановлено, що підстави для задоволення вимоги про визнання за Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України відповідно до договорів № 28 від 12.06.1997 р. та № 50 від 29.11.1999 р., укладеними між ТОВ «Інсайд» та ВБР ПСН ПВУ, права власності на квартири, в тому числі АДРЕСА_1 , забудовником яких є ТОВ «Продакшн трейдз компані», відсутні.

Іншим рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.2006 р. по справі № 11/151-06 також встановлено, що військовий прокурор Харківського гарнізону в 2006 р. звертався до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», третя особа: ТОВ «Продакшн трейдз компані» про зобов`язання передати квартири в будинку АДРЕСА_3 , в тому числі і спірну квартиру АДРЕСА_2 , тобто спір стосувався тих самих квартир, але предметом позову було зобов`язання передати квартири в натурі. Цей позов був обгрунтований невиконанням ТОВ «Інвестиційно-будівельною фірмою «ВБК» обов`язку передати Східному регіональному управлінню ДПС квартири, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору № 28 від 12.06.1997 р. дольової участі в будівництві житлового будинку за адресою : АДРЕСА_7 , укладеного між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України, а також на підставі договору № 50 від 29.11.1999 р. дольової участі в будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 , що був укладений між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України. Рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.2006 р. по справі № 11/151-06 в задоволенні цього позову було відмовлено та судом було встановлено, що факт передачі Східному регіональному управлінню ДПС квартир в будинку АДРЕСА_6 , не відбувся, а підстави для задоволення позову про зобов`язання здійснити таку передачу також відсутні.

В 2008 році військовий прокурор Харківського гарнізону звернувся до господарського суду Харківської області з новим позовом в інтересах держави в особі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК», третя особа: ТОВ «Продакшн трейдз компані» про розірвання договору № 28 від 12.06.1997 р., укладеного між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України та про розірвання договору № 50 від 29.11.1999 р., укладеного між цими ж особами, а також про стягнення на користь Східного регіонального управління ДПС України 7 006 691,40 грн. збитків, компенсації вартості інвестиційних коштів та штрафу за порушення умов договорів. Рішенням господарського суду Харківської області від 12.11.2008 р. по зазначеній справі № 59/200-08 позов був задоволений, договір № 28 від 12.06.1997 р., укладений між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України та договір № 50 від 29.11.1999 р., укладений між ТОВ «Інсайд» та Відділом будівництва та розквартирування Південно-Східного напряму Прикордонних військ України, були розірвані та на користь Східного регіонального управління ДПС України з ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «ВБК» стягнуто 7 006 691,40 грн. збитків, компенсації вартості інвестиційних коштів та штрафу за порушення умов договорів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.11.2008 р. по справі № 59/200-08 також встановлено:

- право власності ТОВ «Продакшн трейдз компані» на об`єкт незавершеного будівництва по просп. Косіора у м. Харкові, в подальшому реконструйований у житловий будинок, право користування ТОВ «Продакшн трейдз компані» відповідною земельною ділянкою для будівництва підтверджені наступними доказами: договором купівлі-продажу № 2030 від 01.12.1999 р., свідоцтвом про право власності № 728 від 03.04.2001 р., рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2001 р. № 2464 про дозвіл на проектування та будівництво, рішенням ХХ11 сесії ХХIVскликання Харківської міської ради від 26.02.2003 р. № 33/03, рішенням ХХV сесії 1V скликання Харківської міської ради від 06.10.2004 р. № 153/04,

- передача квартир в будинку АДРЕСА_3 , в тому числі квартири АДРЕСА_2 , Східному регіональному управлінню ДПС України, не відбулася як юридичний факт, на підставі якого у СРУ ДПС виникають права стосовно цих квартир,

- будівництво житла по АДРЕСА_3 здійснювало ТОВ «Продакшн трейдз компані» без залучення бюджетних коштів.

На підставі обставин, встановлених вище зазначеними рішеннями господарського суду Харківської області, які мають преюдиціальне значення при розгляді цієї справи, суд дійшов висновку про відсутність у Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України прав стосовно спірної квартири, відсутність підстав для обліку цієї квартири в якості службового житла СРУ ДПС України та про відсутність у управління права здійснювати розпорядження спірною квартирою та надання її в користування в якості службового житла військовослужбовцям цього управління.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено наступне: спірна квартира АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності та проживання в ній відповідачів порушує його законні права та інтереси; спірна квартира відповідно до ст. 4 Житлового кодексу України відноситься до приватного житлового фонду і ніколи не перебувала у державному або громадському житловому фонді; відповідачі договорів найму або оренди щодо спірної квартири не укладали, за місцем знаходження спірної квартири не зареєстровані. Згідно відповіді ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_2 , ОСОБА_5 зареєстровані в гуртожитку розташованому за адресою: АДРЕСА_9 .

За таких обставин суд дійшов висновку про обгрунтованність вимог позивача з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 Цивільного кодексу України однією з основ цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності та судовий захист цивільних прав. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, відповідно до ст. 16 ЦК України захист права власності здійснюється судом, та власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права та відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Статтею 379 ЦК України встановлено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу України жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності відносяться до приватного житлового фонду.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
За змістом ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, право користування та право розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника або місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, він має право вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 155 Житлового кодексу України також встановлює гарантії власнику будинку (квартири) та передбачає, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.
Порядок користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду встановлений в главі 6 Житлового кодексу України. За змістом ст. 158 Житлового кодексу України наймач може користуватися жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого будинку. Такий договір укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється.
Статтею 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до цієї норми власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає користуванню ним.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який регулює відносини, пов`язані із свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік. Відповідно до ст. 6 цього Закону громадяни України зобов`язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа повинна повідомити про це орган реєстрації протягом 10 днів. Проте, судом встановлено, що в спірній квартирі відповідачі не зареєстровані.
Судом встановлено, що між сторонами по справі договори найму, оренди або іншого користування спірною квартирою не укладалися, в спірній квартирі відповідачі не зареєстровані, позивач є першою особою, за якою зареєстроване право власності на спірну квартиру, а тому положення ст. 814 Цивільного кодексу України щодо правонаступництва у разі зміни власника житла, переданого в найм, при розгляді цієї справи не можуть бути застосовані.
Суд також вважає необґрунтованим посилання відповідача на необхідність застосування до вимог ОСОБА_3 позовної давності з таких підстав.
Як встановлено судом, право власності на спірну квартиру у позивача виникло 23.07.2010 р., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, тобто саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності для звернення позивача з позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення. До суду з позовною заявою ОСОБА_3 звернувся 11.07.2013 р., тобто до закінчення встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. За таких обставин при розгляді вимог ОСОБА_3 не можуть бути застосовані положення ч. 3 ст. 267 ЦК України.
За викладених обставин позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, перешкоди, які чинять відповідачі позивачу у здійсненні ним права власності, мають бути усунені та відповідачі мають бути виселені із спірної квартири без надання іншого житла.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 4, 150, 155, 158 Житлового кодексу України, ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст. 3, 4, 8, 10, 14, 15, 57, 60, 61, 64, 159, 179, 185, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
вирішив:
Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 , неповнолітню ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп. по 57 грн. 35 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: А. К. Сітало