АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/11/14-ц Номер провадження 22-ц/786/800/15Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Омельченко Л.М.

суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю прокурора Бєлякової Ж.Р.

Адвоката Собини П.М.

Представника відповідача Бургели Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2 та головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до УМВС України у Сумській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним вище позовом.

Посилався на те, що 23 грудня 2008 року його було притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі, порушеній за ч. 2 ст. 286 КК України. 28 грудня 2008 року матеріали кримінальної справи були направлені до суду. 16 вересня 2009 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Згідно ст.76 КК України зобов'язано засудженого ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

26 листопада 2009 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області вирок від 16.09.2009 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

22 квітня 2010 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26.11.2009 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

29 грудня 2010 року постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України повернуто Охтирському міжрайонному прокурору Сумської області на додаткове розслідування.

16.05.2011 року постановою ст. слідчого СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. притягнуто ОСОБА_4 в якості обвинуваченого і пред"явлено йому обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

05 квітня 2013 року в судовому засіданні по справі № 583/1108/13-к ним було отримано постанову про закриття матеріалів кримінальної справи від 16.05.2011 року та стало відомо, що кримінальну справу № 08030288 по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.09.2008 року, за участю водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_6 та водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4 подальшим провадженням закрито на підставі ст. 6 п.2 КПК України, за відсутністю в їх діях ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

ОСОБА_4 було визнано невинним і виправдано. Міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд скасовано.

Незаконними діями органів досудового слідства і суду йому була завдана надмірно велика шкода, яка повинна бути відшкодована в повному обсязі. Незаконні дії цих органів завдали йому матеріальних втрат, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У нього - позивача різко погіршився стан здоров'я. Його нормальні життєві зв'язки погіршилися, значно ускладнилися родинні відносини, він втратив перспективу ділової активності і реалізації особистих планів, було обмежено свободу пересування на 51 місяць.

Посилаючись на вище викладене, позивач просив суд відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди 435000 грн.00 коп. та 10 000 грн. - витрат на правову допомогу.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до УМВС України у Сумській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду задоволено частково.

Постановлено відшкодувати ОСОБА_4 за рахунок коштів державного бюджету в рахунок моральної шкоди внаслідок незаконних дій органів досудового слідства і суду (незаконного притягнення до кримінальної відповідальності) - 328860 грн. 00 коп. ( триста двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят грн..) та 5594 грн. 40 коп. ( п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири гривні 40 коп). - витрат на оплату ним проведеної судово-психологічної експертизи і 10000 (десять тисяч ) грн. - витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, а всього на загальну суму 344454грн.40 коп. ( триста сорок чотири тисячі чотириста п'ятдесят чотири гривні 40 копійок ), зобов'язавши Державне казначейство України списати з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 344454 грн.40 коп.( триста сорок чотири тисячі чотириста п'ятдесят чотири гривні 40 копійок).

Інші судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржили адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 та головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

Апелянт ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно висновку судово-психологічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 28.11.2014 року орієнтований розмір завданих ОСОБА_4 душевних страждань (моральна шкода) може становити 360 мінімальних заробітних плат, тобто 438480 грн.00 коп.

Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судове рішення не відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, оскільки судом не враховано, що позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди та суд не мотивував своє рішення в частині визначення розміру моральної шкоди.

Вважає, що розмір моральної шкоди, визначеної судом, є завищеним і суперечить вимогам ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

У запереченні на апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області адвокат ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід частково задовольнити, а рішення суду - змінити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ч.1 п. 3 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 29 вересня 2008 року постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Сумській області майора міліції Кудіна О.М. було порушено кримінальну справу за фактом дорожньо - транспортної пригоди за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та прийнято до провадження (т.1 а.с.49).

23 грудня 2008 року постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Сумській області майора міліції Кудіна О.М. позивача ОСОБА_4 було притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі, порушеній за ч. 2 ст. 286 КК України (т.1 а.с.48).

16 вересня 2009 року вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області позивача ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на три роки, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Згідно ст. 76 КК України його зобов'язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію ( т.1 а.с.50-52).

26 листопада 2009 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області вирок від 16 вересня 2009 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін (т.1 а.с.56).

2 квітня 2010 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 листопада 2009 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (т.1 а.с.57-59).

29 грудня 2010 року постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 і ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України повернуто Охтирському міжрайонному прокурору Сумської області на додаткове розслідування (т.1 а.с.60-61).

16 травня 2011 року постановою ст. слідчого СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. притягнуто ОСОБА_4 в якості обвинуваченого і пред'явлено йому обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України (т.1 а.с.62-63).

16 травня 2011 року ст. слідчим СВ Охтирського MB УМВС України в Сумській області Коваленко С.В. винесено постанову про закриття кримінальної справи № 08030288 відносно ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (т.1 а.с.64-65).

З копії постанови про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4вбачається, що всупереч вимогам ч.1 ст. 214 КПК України, рішення про скасування запобіжного заходу, обраного щодо позивача одразу не було прийнято.

11.11.2011 року позивача було знято з обліку Охтирського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої дирекції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи на його користь моральну шкоду в розмірі 328860 грн.00 коп., завдану внаслідок незаконних дій органів досудового слідства і суду, місцевий суд виходив з того, що досудове слідство по кримінальній справі відносно позивача проводилося без додержання вимог, встановлених ст.22 КПК України, та що останній був незаконно притягнутий як обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Крім того судом першої інстанції, на підставі встановлених обставин, правильно застосовані норми матеріального права, які передбачають цивільно-правову відповідальність за заподіяння фізичній особі моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду, у тому числі норми статей 16, 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, ст.ст.1,3,4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок суду в частині розміру грошової компенсації відшкодування моральної шкоди та в частині порядку її відшкодування здійснений без урахування норм частини 3 статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" і не в повному обсязі відповідає встановленим обставинам.

Статтею 1176 ЦК України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Статтею 4 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв»язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При призначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд зобов»язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом ( ч.3 ст.13 Закону).

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року з відповідними змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховується стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Місцевий суд при визначенні розміру моральної шкоди виходив з того, що у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивач ОСОБА_4 незаконно перебував під слідством та судом з 23 грудня 2008 року по 16 травня 2011 року.

У зв'язку з наявністю непрямого умислу з боку відповідача позивач отримав значні моральні страждання, і всі ці обставини призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя родини, що призвело до заподіяння моральної шкоди, яку суд оцінив у розмірі 328 860 грн.

Проте, районний суд при визначенні розміру моральної шкоди виходив лише з висновку проведеної по справі Полтавським відділенням ХНІІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса судово-психологічної експертизи за № 7674 від 28 листопада 2014 року.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Колегія суддів враховує, що висновок експерта є одним із доказів, які підлягають оцінці та аналізу судом, та не має для суду наперед встановленого значення.

На підставі викладеного, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості цивільно-правової санкції судового рішення, колегія суддів враховує розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи ( 1218 гривень ), термін перебування позивача під слідством та судом, обсяг наданих ОСОБА_4 доказів щодо втрат немайнового характеру і тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, в тому числі неможливість працювати за професією водія автотранспортного засобу, моториста цементувального агрегата у Полтавському тампонажному управлінні ВАТ «Укрнафта» з 16.09.2009 року по 11.11.2010 року (т.1 а.с.100), і, приймаючи до уваги факт усунення психотравмуючих чинників внаслідок закриття кримінальної справи, приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру грошової компенсації відшкодування моральної шкоди шляхом її зменшення з суми 328860 грн.00 коп. до 80 000 грн.00 коп.

До того ж, суд невірно зазначив про порядок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 з Державного бюджету України, поклавши обов»язок по списанню з єдиного казначейського рахунку на Державне казначейство України, хоча Указом Президента України від 09.12.2010 року за №1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну казначейську службу України, яка є правонаступником прав та обов»язків Державного казначейства України та до якої пред»явлено позивачем ОСОБА_4 вищевказаний позов.

На підставі викладеного, рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року в частині розміру та порядку відшкодування на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та судом слід змінити, зменшивши суму стягнення до 80000 грн.00 коп., та відшкодувати її, а також судові витрати по справі, шляхом списання Державною казначейською службою України в Полтавській області з єдиного казначейського рахунку.

Відносно розміру стягнутих судом витрат на правову допомогу адвоката і на проведення експертизи рішення місцевого суду слід залишити без змін, оскільки дані витрати підтверджені наданими позивачем доказами (т.1 а.с.102-104 201, 204).

За таких обставин, загальна сума стягнення на користь ОСОБА_4 становить 95594 грн.40 коп. (дев»яносто п»ять тисяч п»ятсот дев»яносто чотири тисячі 40 коп.).

Керуючись ст. ст.303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2 та головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області частково задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року змінити в частині розміру стягненої моральної шкоди та порядку її відшкодування.

Відшкодувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 80000 грн.00 коп. (вісімдесят тисяч гривень 00 коп.), завдану незаконними діями органів досудового слідства та судом.

В частині розміру стягнутих судових витрат рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: