Справа № 738/349/15-ц Провадження № 22-ц/795/1023/2015 Головуючий у I інстанції -Парфененко О. Я. Доповідач - Горобець Т. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - судді Горобець Т.В.,

Суддів: Хромець Н.С., Бечка Є.М.

При секретарі -Мартиновій А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2015 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено, позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття зменшити з ? частини всіх видів його заробітку до 195,00 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Апелянт зазначає, що у нього є можливість сплачувати на дитину аліменти лише у твердій грошовій сумі 195,00 грн,, лише за таких умов він зможе виконувати свій батьківський обов"язок передбачений ст. 150 СК України.

В судове засідання сторони не з»явились, про час та місце судового засідання відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином ( а.с.56), про причини неявки суду не повідомив, про відкладення розгляду справи клопотання не заявляв.

ОСОБА_1 судові повістки за вказаною у позові адресою не отримує , повістки повертаються не врученими з відміткою відділення зв"язку „ за збігом терміну зберігання" ( а.с.57,58),судова повістка, направлена на адресу Макошинської сільської ради, для вручення ОСОБА_1, відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України повернулась не врученою, з повідомленням про неможливість вручення, так як на території Макошинської сільської ради ОСОБА_1 не проживає ( а.с.58) . У зв"язку з тим, що про зміну місця проживання позивач суд не повідомив, відповідно до ст.77 ЦПК України ОСОБА_1 вважається повідомленим належним чином та таким, що у судове засідання повторно не з"явився без поважних причин.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я позивача або отримувача аліментів. Крім того, суд першої інстанції не знайшов обставин, які б свідчили про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам діючого законодавства.

Згідно приписів ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

По справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач ОСОБА_1 є її батьком ( а.с. 4).

Постановою місцевого суду Менського району Чернігівської області від 06 березня 2003 року та ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку кожного місяця, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 27 лютого 2003 року і до її повноліття ( а.с. 5,6).

Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2013 року у виконавчому провадженні з примусового виконання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, замінено стягувача з ОСОБА_5 на опікуна ОСОБА_2 ( а.с. 7-8) .

З матеріалів справи вбачається, що Позивач є інвалідом третьої групи загального захворювання, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області та одержує пенсію по інвалідності в розмірі 1062 грн. ( а.с. 10, 11,12,13). Відомості про інші доходи позивача в матеріалах справи відсутні.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Судом враховано розмір пенсії позивача, його стан здоров»я, відсутність на утриманні інших осіб, а також той факт, що , з врахуванням розміру пенсії позивача, аліменти на неповнолітню дитини стягуються за правилами ч.2 ст.182 СК України.

Інші докази, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів в порядку, визначеному ст. 182 СК України в матеріалах справи відсутні.

На пропозицію суду першої інстанції ( а.с.22), а також апеляційного суду ( а.с.50) позивачем додаткових доказів на обґрунтування позову суду надано не було.

Посилання апелянта на той факт, що опікун дитини отримує допомогу від держави та пенсію на дитину у зв»язку з втратою годувальника, не може бути підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, оскільки зазначений факт не свідчить про ті обставини, які наведені у ч.1 ст. 192 СК України, в якості підстави для зміни розміру стягнутих на дитину аліментів.

Апеляційний суд, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до ч.9 ст. 7 СК України, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни розміру аліментів шляхом зменшення їх до 195,00 грн . Крім того, підстав, визначених ст. 184 СК України для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, судом також не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: