Справа № 199/3356/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючий- суддя Богун О.О.

при секретарі Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4, за життя заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало померлій на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради депутатів трудящихся м. Дніпропетровська Дніпропетровської області «Про переоформлення документів на індивідуальне жилбудівництво по АДРЕСА_1» № 48/4 від 21.01.1976. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 було відведено земельну ділянку, що підтверджується актом відведення земельної ділянки від 09.04.1976 та довідкою про землекористування виданою Управлінням головного архітектора м.Дніпропетровська.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 разом з нею постійно проживали та були зареєстровані її донька ОСОБА_5, зять ОСОБА_3 та онуки: ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала з нею, однак не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

На час відкриття спадщини з ОСОБА_5 постійно проживали та були зареєстровані позивачка, як донька померлої, чоловік померлої - ОСОБА_3 та онука ОСОБА_7

Тобто ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_8 є спадкоємцями першої черги.

14.03.2015 позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю відомостей про реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Таким чином позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А1-1, тамбуром літ. а-1 та ґанком літ а, загальною площею 102, 4 кв.м., житловою площею 54,0 кв.м.; літня кухня літ. Ж та літня кухня літ. Б з тамбуром літ. б, вбиральня літ. В, літній дух літ. Г, сараї літ. Д,Е,Л, навіси під літ. З та літ. К, погріб літ. И та літ. ПГ, гаражу літ. М, споруд №1-6,І, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яку остання прийняла як спадщину в порядку спадкування за законом після своєї матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_9 не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просили винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровського районної Ради депутатів трудящихся від 21.06.1976 за № 48/4 м. Дніпропетровська Дніпропетровської області «Про переоформлення документів на індивідуальне жилбудівництво по АДРЕСА_1» ОСОБА_4 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. також на підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 було відведено земельну ділянку 600 кв.м. під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1, що підтверджується ОСОБА_7 відводу земельної ділянки від 09 квітня 1976 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 29 травня 1991 року, актовий запис №769.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна ОСОБА_4 застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

У відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги є її донька ОСОБА_5, яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, а саме вона постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою від 20.07.2014, виданою Головою квартального комітету №26.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги є її донька ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_3, який відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини на корить доньки ОСОБА_2, що підтверджується заявою ОСОБА_3 про відмову від спадщини від 28.03.2014 року.

Після смерті матері у встановлений законом шестимісячний термін ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. від 14.03.2015 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що не подано правовстановлюючий документи на зазначене спадкове майно, а саме на домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №8388 від 31.07.2014 реєстрацію права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не проведено.

Відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на зазначене домоволодіння в інвентаризаційній справі КП «ДМБТІ» обумовлена тим, що спадкодавиця ОСОБА_4 померла до набрання чинності Наказу «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» №7/5 від 07.02.2002, а ОСОБА_5 за видачею свідоцтва про право на спадщину не зверталася.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрацію прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало реєстрацію таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення право власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що інший шлях ніж судовий щодо отримання спадщини у позивача відсутній, тому її позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку розподілу судових витрат згідно зі ст.88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А1-1, тамбуром літ. а-1 та ґанком літ а, загальною площею 102, 4 кв.м., житловою площею 54,0 кв.м.; літня кухня літ. Ж та літня кухня літ. Б з тамбуром літ. б, вбиральня літ. В, літній дух літ. Г, сараї літ. Д,Е,Л, навіси під літ. З та літ. К, погріб літ. И та літ. ПГ, гаражу літ. М, споруд №1-6,І, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: