УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Львіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань у розмірі 30 тис. грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить вказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 03 вересня 1959 року до 05 березня 1973 року та з 01 вересня 1978 року до 01 листопада 1979 року позивач перебувала у трудових відносинах із шахтою № 5 «Великомостівська»; у період з 01 січня 1981 року до 01 березня 1995 року працювала на шахті «Ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна» (шахта № 1 «Червоноградська»), звідки була звільнена за скороченням чисельності працівників.

04 квітня 1994 року шахтою №1 «Червоноградська» позивачу видано акт розслідування професійного захворювання, з якого вбачається, що професійне захворювання у останньої виникло у зв'язку з шкідливими умовами праці (пиловим стажем), який становить 32 роки 8 місяців.

Відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 АБ № 005265 від 12 квітня 1994 року позивачу вперше та безстроково встановлено 50% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Такий порядок був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1993 року № 492 (далі - Правил).

Згідно з абзацом 5 пункту 4 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така.

Відповідно до пункту 38 Правил право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Суд першої інстанції, перевіривши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, що стійку втрату професійної працездатності унаслідок професійного захворювання позивачу вперше було встановлено за час її роботи на шахті «Ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна» (шахта № 1 «Червоноградська») - 12 квітня 1994 року, а розмір відшкодування моральної шкоди на цей час, відповідно до положень ч. 2 п. 11 Правил не міг перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (60 тис. крб), дійшов висновку про наявність моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань. Проте, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд першої інстанції встановив, що ДП «Львіввугілля» не є правонаступником всіх прав та обов'язків Виробничого об'єднання «Укрзахідвугілля», з яким позивач перебувала у трудових відносинах з 1959 року до 1995 року, оскільки шахту «Ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна», як юридичну особу було ліквідовано без правонаступництва та 10 жовтня 1997 року було вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, а ДП «Львіввугілля» в свою чергу було створено 24 грудня 2002 року.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова