РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 27.05.2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1556, відповідно до умов якого, сторони зобов'язались до 01.12.2013 року укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Пролетарська, 54. В порядку підтвердження зобовязання укласти договір купівлі-продажу та в забезпечення його виконання, позивач сплатив при підписанні попереднього договору на користь відповідача гроші в сумі 50000,00 грн. Незважаючи на повне виконання умов попереднього договору, основний договір так і не був укладений через безпідставне та немотивоване ухилення відповідача від укладення договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь штраф в сумі 100000,00 грн., передбачений умовами договору, втрати від інфляції в сумі 18137,40 грн., проценти в сумі 7741,76 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, що 27.05.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, посвідчений приватний нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1556, відповідно до умов якого сторони зобовязались до 01.12.2013 року укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (перукарні) в буд. 54 по вул. Пролетарській в м. Кременчуці Полтавської області.

Відповідно до п. 2.2 договору ціна основного договору купівлі-продажу вказаного обєкта нерухомості за домовленістю сторін складає 50000,00 грн.

Відповідно до п. 2.3.1 договору, в порядку підтвердження виконання зобовязання укласти договір купівлі-продажу та в забезпечення його виконання покупець сплатив, при підписанні цього договору продавцю гроші в сумі 50000,00 грн. Сторони підтверджують, що вказана вище сума, є повним розрахунком за основним договором купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3.1 договору, у разі, якщо продавець необґрунтовано, без поважних причин ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (перукарні) в буд. 54 по вул. Пролетарській в м. Кременчуці Полтавської області він повертає покупцю грошові кошти та штраф у розмірі 100000,00 грн. У разі зміни курсу гривні по відношенню до долара США, продавець повертає покупцю грошові кошти в розмірі еквівалентному 12300,00 доларів США за курсом Національного банку України на момент розрахунку між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.03.2014 року по справі № 524/936/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів позов ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50000,00 грн., сплачені їй згідно умов попереднього договору від 27.05.2013 року.

Вимога про стягнення із ОСОБА_2 штрафу, передбаченого п. 3.1 попереднього договору від 27.05.2013 року не була предметом розгляду у вищевказаній цивільній справі.

13.06.2015 року було відкрито виконавче провадження № 43696899 з примусового виконання виконавчого листа № 524/936/14-ц, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 10.06.2014 року.

Станом на день розгляду справи судом, умови попереднього договору від 27.05.2013 року ОСОБА_2 не виконані, грошові кошти в сумі 50000,00 позивачу не повернуто.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача штрафу в сумі 100000,00 грн., передбачені п. 3.1 попереднього договору за ухилення від укладання договору купівлі-продажу, є обґрунтованими.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням того, що основний договір купівлі-продажу не був укладений в строк до 01.12.2013 року позивачем було понесено інфляційні втрати.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині, з врахуванням наведеного в матеріалах справи розрахунку, підлягають частковому задоволенню в розмірі 18120,00 грн., оскільки позивачем у розрахунку вірно зазначені індекси інфляції, які підлягають застосуванню, однак допущено помилку при обрахуванні загальної суми, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Стаття 536 ЦК України визначає розмір процентів, які нараховуються за користування чужими коштами, зокрема за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Дана стаття підлягає застосуванню до спірних правовідносин в силу положень ст. 8 ЦК України, яка передбачає, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Таким чином, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування процентів за користування неповернутими відповідачем коштами, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Згідно зробленого судом розрахунку, сума процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 01.12.2013 року по 27.03.2015 року становить 7760,95 грн.

Враховуючи те, що у позовних вимогах ОСОБА_1 просить стягнути проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 7741,76 грн., суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в межах заявлених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1258,61 грн.

Керуючись ст.ст. 611, 625, 1048, 1214 ЦК України, ст.ст. 15, 88, 208, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф в сумі 100000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 18120,00 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 7741,76 грн .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1258,61 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: