Ухвала

Іменем України

01 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,

Фаловської І.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 на дії державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за касаційною скаргою Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій посилався на те, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 червня 2010 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2011 року з кредитної спілки «Регіон» (далі - КС «Регіон») на його користь стягнуто 240 552 грн. 84 коп. Виконання зазначених судових рішень проводилось Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Фрунзенське ВДВС Харківського МУЮ) в рамках зведеного виконавчого провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року тимчасово обмежено право виїзду за межі України керівнику КС «Регіон» ОСОБА_4 Проте після ознайомлення 04 квітня 2011 року із матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо, що зазначена ухвала суду не була надіслана державним виконавцем до адміністрації Державної прикордонної служби України. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься акт державного виконавця від 18 березня 2011 року, складений без участі понятих, хоча в матеріалах зведеного виконавчого провадження міститься такий самий акт, в якому зазначені відомості про понятих.

Ураховуючи викладене, заявник просив визнати неправомірними дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо ненаправлення Державній прикордонній службі України копії ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року та внесення після 22 червня 2011 року відомостей про понятих до акту державного виконавця від 18 березня 2011 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року визнано неправомірними дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо неналежного направлення на адресу Державної прикордонної служби України копії ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року. Визнано неправомірними дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо внесення після 22 червня 2011 року відомостей про понятих до акту державного виконавця від 18 березня 2011 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року ухвалу районного суду змінено. Абзац другий резолютивної частини ухвали викладено в іншій редакції. Визнано неправомірними дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ щодо ненаправлення державним виконавцем на адресу адміністрації Державної прикордонної служби України на ім'я Голови Державної прикордонної служби України копії ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 липня 2011 року. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Фрунзенський ВДВС Харківського МУЮ просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду першої інстанції, у нескасованій апеляційним судом частині, та ухвала апеляційного суду постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суди (з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції змінив рішення районного суду), правильно застосувавши вимоги ст. ст. 383, 387 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що дії/бездіяльність державного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження, і, зокрема, стосовно стягувача ОСОБА_2, були неправомірними. При цьому суди правильно виходили з того, що ОСОБА_2 не пропустив строк звернення до суду.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року (у нескасованій апеляційним судом частині) та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

І.М. Фаловська