У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Більче-Золотецької сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням доповнень просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Більче-Золотецької сільської ради від 16 березня 2012 року «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1, за ОСОБА_5», визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на зазначений вище житловий будинок, визнати незаконною державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нього, зобов'язати Борщівське районне бюро технічної інвентаризації скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на цей будинок та визнати за нею право власності на 1/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, визнати незаконною та скасувати довідку виконкому Більче-Золотецької сільської ради від 16 березня 2012 року № 348, визнати незаконним та скасувати рішення тринадцятої сесії шостого скликання Більче-Золотецької сільської ради від 28 вересня 2012 року № 189 «Про передачу в оренду земельних ділянок» в частині надання ОСОБА_5 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_3.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у 1999 році помер її батько ОСОБА_9, а у 2003 році - мати ОСОБА_8 У 2006 році їй, сестрі ОСОБА_10 та брату ОСОБА_5 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки у с. Більче-Золоте Борщівського району Тернопільської області. Крім земельної ділянки батькам належали два будинки у с. Більче-Золоте, а саме: по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3. У видачі свідоцтва про право на спадщину на ці будинки нотаріусом було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на них.

Зазначала, що у 2014 році їй стало відомо про те, що право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_3 оформлено за її братом ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Більче-Золотецької сільської ради від 16 березня 2012 року № 18.

Вважає таке рішення незаконним, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства місцеві органи виконавчої влади, місцевого самоврядування вправі оформляти право власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності рішення комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію, а ОСОБА_5 не будував будинку по АДРЕСА_3 . Цей будинок успадкував їх батько ОСОБА_9 після смерті своєї тітки ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а після смерті батька та матері право на 1/3 його частини має вона (позивачка).

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопілььскої області від 12 лютого 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2, загальною вартістю 31 772 грн, на суму 10590,66 грн, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнано незаконним та скасовано рішення тринадцятої сесії шостого скликання Більче- Золотецької сільської ради від 28 вересня 2012 року № 189 «Про передачу в оренду земельних ділянок в частині надання ОСОБА_5 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_3. У решті вимог відмолено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій в частині відмови їй у задоволенні позову, ухвалити нове рішення про його задоволення у повному обсязі.

Судові рішення оскаржені в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в іншій частині не оскаржуються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності останньою як факту спадкування ОСОБА_9 спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_11, так і факту його будівництва. Зокрема, суди вважали, що ОСОБА_9 не міг успадкувати будинок по АДРЕСА_3 після смерті його тітки ОСОБА_11, оскільки не належав до кола спадкоємців згідно з діючим на той час цивільним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді О.В. Закропивний

С.П. Штелик