Справа № 454/931/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб, такими , що втратили право на користування жилим приміщенням ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб, такими , що втратили право на користування жилим приміщенням , з наступних підстав: позивач являється власником будинку в АДРЕСА_1. Разом із нею за даною адресою є зареєстровані її внуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які раніше являлись членами однієї родини. Проте вже більше 20 років позивачі проживають за іншою адресою, з іншими членами родини спілкування припинили. Позивачка з відповідачами спільного господарства не веде, особистих речей відповідачів у її будинку немає. Всі комунальні послуги оплачує сама.

Для захисту свого права власності позивачка звернулася із позовною заявою до суду та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням (будинком в АДРЕСА_1), оскільки позивачі тривалий період не оплачують комунальні послуги.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладені в позовній заяві, а також вказала, що бажає отримати субсидію на сплату комунальних послуг проте через те, що відповідачі зареєстровані разом із нею вона немає такої змоги.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив він не виписується, оскільки в нього не буде де прописатися. В іншої баби він не може прописатися. Вони не проживають у відповідачки тривалий час , тобто коли він пішов в школу в перший клас то вони з сімєю переїхали від відповідачки в м. Сокаль на на поживання. На протязі семи років він проживає в м. Львів. Вони не проживають у позивачки 10-12 років. Кошти на комунальні послуги бабцівін не компенсував. На даний час він працює на роботі вже три роки, бабці нічого не компенсував бо вона не просила компенсовувати їй витрати на комунальні послуги. Відповідач вже багато років не провідував бабцю. Брат повідомлений про судове засідання однак не мав бажання прибути в суд.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув хоча належним чином був попереджений про час та місце слухання справи.

Заслухавши поясненння сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно оглянутого в судовому засіданні реєстраційного посвідчення, виданого МБТІ при Львівському обласному відділі комунального господарства 22.11.1965р., встановлено, що будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України.

Згідно довідки №288 від 24.03.2015 року виданої виконкомом Жвирківської селищної ради Сокальського району вбачається, що у вище вказаному будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - власник; ОСОБА_2 - внук; ОСОБА_3 - внук.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Проте вже із Акту від 23.10.2013 року обстеження вище вказаного будинку проведено членами комісії, секретарем, депутатами Жвирківської селищної ради та сусідами вбачається, що ОСОБА_2, 1991р.н., та ОСОБА_3, 1994р.н., не проживають в даному будинку більше 20 років, що дає можливим суду визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

З оглянутих матеріалів справи судом встановлено , що ОСОБА_1 раніше в 2010 році зверталася з позовом в суд про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Проте їй рішенням суду від 15.09.2010 року відмовлено в задоволенні позову посилаючись на те, що малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в силу віку мали право вибору місця свого проживання чи реєстрації проте за згодою батька дітей ОСОБА_5 визначено місце проживання дітей там, де проживає їхній батько. На даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є повнолітні

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Жвирківської селищної ради Сокальського району встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 45 років.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї, жиле приміщення за ними зберігається тільки протягом шести місяців.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та ст. ст.71,72, 107 Житлового Кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ,07.05. ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими , які втратили право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення

Головуючий: О. А. Веремчук