Справа № 639/3259/15
№2-п/639/33/15
УХВАЛА

Іменем України

5 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі» про перегляд заочного рішення від 04 березня 2015 року, ухваленому по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» відділення №133 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення вкладу та процентів за договором, суд-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 березня 2015 року , ухваленому по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» відділення №133 ПАТ ««ВіЕйБі Банк» про стягнення вкладу та процентів за договором, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Уповноважений особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі» ОСОБА_2 6.04.2015 року звернулася із заявою про перегляд заочного рішення, мотивуючи її тим, що рішення прямо суперечить фактичним обставинам справи. 20.03.2015 року було прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 року. В звязку з останніми політичними подіями в країні, посилався відтік /зменшення депозитних коштів /вкладів/ населення /фізичних осіб/ в Банку, що призводить до погіршання фінансового стану ПАТ «ВіЕйБі Банк». З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України . захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків, виходячи з пріоритетності підтримки цінової стабільності в державі, сприяння стабільності банківської системи України , забезпечення розрахунків , у тому числі в зовнішньоекономічній діяльності та повязаних з нею операцій, керуючись ст. 99 Конституції . статтями 6,7,15,55 та розділами ІV, V, VІІІ Закону України «Про Національний банк України», статтями 66,67 та главою ІІ Закону України «про банки і банківську діяльність , статтями 4,6 та 11 Декрету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «По систему валютного регулювання і валютного контролю», статтями 8 та 9 Закону України «про зовнішньоекономічну діяльність», Правління Національного банку України 6 лютого 2014 року прийняло постанову №49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій». Постановою Правління НБУ від 27 лютого 2014 року №104 були внесені зміни до постанови №49 від 06.02.2014 року . в частині зобовязання банків обмеження видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта . Постановою Правління Національного банку від 28 березня 2014 року №172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій»дані зобовязання для банків залишились чинними. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 розяснено , що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій територій України , є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволені позову про стягнення грошової суми суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми , що підлягає стягненню цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період , протягом якого проводиться виконання. До того ж Пленумом ВСУ розяснено , що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки в проведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Вимоги щодо стягнення з банку суми процентів за користування коштами є безпідставними . адже банк в повному обсязі повернув всі нараховані проценти на поточний рахунок позивача. Випискою по поточному рахунку за вкладом на вимогу « Для виплат» підтверджується , що залишок коштів по даному рахунку становить 5 481,61 доларів США. Банк виплатив позивачу гарантовану Фондом суму відшкодування , отже позовні вимоги про стягнення суми вкладу є безпідставними і необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно з умовами договору між сторонами не було досягнуто домовленості щодо розміру та порядку притягнення сторін до відповідальності за порушення зобовязань. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення з Банку суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , не надав жодного належного доказу.

Сторони у судове засідання не зявилися , належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання , не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та додані до неї документи, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пункт 30 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з'явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними.... і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог. Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті.

Матеріали справи свідчать, що на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, була направлена судова повістка про виклик відповідача у судове засідання, яке мало відбутися 04.03.2015 року. У матеріалах справи міститься поштове повідомлення, яке свідчить про отримання вказаної судової повістки відповідачем (а.с. 67).

За вимогами ч. 1 ст. 232 ЦПК України для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна стверджувати про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Проте, відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення не наведено переконливих підстав для скасування заочного рішення суду від 04.03 2015 року, у звязку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Залишити заву уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі» про перегляд заочного рішення від 04 березня 2015 року, ухваленому по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» відділення №133 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення вкладу та процентів за договором - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І.В. Іванова