РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17197/13-ц

пр. № 2/759/90/15

08 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Ярмощук К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційна організація - 3", треті особи: Комунальне підприємство "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва", ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям їх квартири АДРЕСА_1.

Під час розгляду вказаної справи позивачі неодноразово змінювали позовні вимоги, в остаточній редакції яких просили стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 4 329 грн., а саме на користь ОСОБА_1 - 4000 грн., на користь ОСОБА_2 - 170 грн., на користь ОСОБА_3 - 159 грн. та моральну шкоду стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 - 16 000 грн., на користь ОСОБА_2 - 1 000 грн., ОСОБА_3 - 1 000 грн.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що 01.10.2012 року, 26.11.2012 року, 07.05.2013 року та 15.05.2013 року з вини відповідачів, які проживають у вище розташованій квартирі АДРЕСА_1, було затоплено їх квартиру АДРЕСА_1, чим заподіяли збитків на суму 4 329 грн., яку і просять стягнути з них на їх користь відповідно до їх часток у власності, разом із моральною шкодою, яка полягає у хвилюваннях, стресах, дизкомфорті, які вони зазнали внаслідок такого залиття.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2, яка також є представником позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та суду пояснили, що залиття їх квартири сталося 01.10.2012 року, 26.11.2012 року, 07.05.2013 року та 15.05.2013 року, що підтверджується поданими до КП «РЕО-3» заявами № 2185 від 02.10.2012 року, № 2555 від 26.11.2012 року, № 520 від 07.05.2013 року, № 546 від 16.05.2013 року, Актами перевірки КП «РЕО-3» від 08.10.2012 року та від 20.05.2013 року, з вини саме відповідачів, квартира яких знаходиться поверхом вище над їхньою. Пояснили і те, що внаслідок такого залиття їм заподіяно збитків на суму 4 329 грн., яка складається з 4 186 грн. вартості ремонту, згідно зведеного кошторису складеного КП «РЕО-3» та 143,72 грн. - витрат на розробку кошторису.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити. Суду пояснили, що дійсно проживають разом із третьою особою ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1, яка розташована над квартирою позивачів, проте до залиття їх квартири взагалі не мають ніякого відношення, оскільки при дослідженні працівниками КП «РЕО-3» їх квартири за кожним повідомленням сторони позивача про залиття, їх причетність до такого не встановлено, оскільки в їх квартирі зроблений ремонт, все сантехнічне обладнання в хорошому стані, змінено на нове, ніяких протікань ніде не має та не було, при кожному остеженні їх квартира була сухою, без будь-яких слідів води, вологи, протікань, тощо.

ОСОБА_4 пояснив і те, що сам будинок дуже старий, в занедбаному стані, оскільки ремонт в ньому не продився дуже давно, в період дощів чи весною в загальному коридорі часто тиче вода з даху будинку аж до першого поверху, інколи не працює ліфт, оскільки той залитий водою, а тому припускає, що затомлення квартири позивачів могло бути по причині невідповідності стану внутрішньобудинкових систем за які відповідає «РЕО-3». Він та його сім»я до причин залиття квартири позивачів не мають відношення, всі вони завжди впускають в свою квартиру працівників «РЕО-3» для того щоб ті встановили причину такого залиття, за результатами чого їх вини в цьому жодного разу встановлено не було, а тому вважає вимоги до них позивачів необґрунтованими.

Вказав і на те, що складений РЕО-3» Акт від 08.10.2012 року не відповідає дійсності, оскільки при його складанні комісією не було встановлени причин залиття квартири позивачів та причетності саме їх-відповідачів до такого залиття. Акт від 20.05.2013 року також не встановлює їх-відповідачів причетності до залиття квартири позивачів, крім того, відносно ОСОБА_7, яка складала вказані Акти, як майстер дільниці, було порушено кримінальне проваження за ч.1 ст. 366 КК України, згідно якого, таке було закрито із встановлення винни останньої у внесенні до таких актів недостовірних даних.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судом неодноразово, причин неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва" у судовому засіданні зазначила, що «Дирекція» є лише балансоутримуючою організацією, тоді як, технічне обслуговування: утримувати та обслуговувати житловий та нежитловий фонд комунальної власності, прибудинкові території з елементами благоустрою, внутрішньо будинкові інженерні мережі, обладнання здійснює КП «РЕО-3». Зазначила і те, що в наданих суду Актах від 08.10.2012 року 20.05.2013 року не вказано причини залиття, хоча така має встановлюватися при обстеженні відповідною комісією «РЕО-3».

КП «РЕО-3», яку було залучено в якості співвідповідача за клопотанням сторони позивача, яка в свою чергу так і не уточнила свої позовні вимоги до вказаної юридичної особи, забезпечила явку свого представника лише в деякі судові засідання. Так, будучи присутнім в судовому засідання представник КП «РЕО-3» вказував, що слюсар не може встановлювати причини залиття, а тому були складені такі Акти, які складено. В подальшому КП «РЕО-3» неодноразово повідомлялося про розгляд справи, про необхідність забезпечити явку представника у судове засідання, хоча такі виклики, повідомлення залишилися поза увагою, з огляду на що суд вважає можливим розгляд справи без участі нез»явившихся осіб.

Вислухавши пояснення позивачів, відповідачів, представника КП «РЕО-3», представника особи КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва", експерта, свідка, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстровані та відповідно проживають позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом із малолітнім ОСОБА_8

В квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані та відповідно проживають відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, неповнолітні діти, також зареєстрований ОСОБА_4, який 21.05.2014 року помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд, неодноразово роз»яснював сторонам вимоги вказаних норм та їх обов»язок надати суду докази в підтвердження своїх доводів до позову та заперечень проти нього.

Так, в підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, що 01.10.2012 року, 26.11.2012 року, 07.05.2013 року та 15.05.2013 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 з вини відповідачів, сторона позивача посилається на заяви до КП «РЕО-3» № 2185 від 02.10.2012 року, № 2555 від 26.11.2012 року, № 520 від 07.05.2013 року, № 546 від 16.05.2013 року та Акти перевірки КП «РЕО-3» від 08.10.2012 року та від 20.05.2013 року.

Тоді як, самі заяви до КП «РЕО-3» про залиття не можуть свідчити про таке, а із вказаних Актів вбачається, що при обстежені відповідної квартири були виялені лише сухі плями на стелі в коридорі та кухні, без зазначення причин виникнення таких.

Для всебічного та повного з»ясування обставин по вказаній справі, задля прийняття законного ріщення, судом за відповідним клопотанням були витребуванні у КП «РЕО-3» журнали обліку заявок слюсарних робіт, тощо, згідно яких вбачається, що 01.10.2012 року до «РЕО-3» надійшло повідомлення з квартири АДРЕСА_1 про їх залиття зверху, тоді як в графі, що зроблено по виконанню заявки, монтажником сантехнічного устаткування ОСОБА_9 вказано, що під час перевірки залиття не було.

26.11.2012 року до «РЕО-3» надійшло повідомлення з квартири АДРЕСА_1 про їх залиття з квартири № 324, в графі що зроблено по виконанню заявки, монтажником сантехнічного устаткування вказано, що в квартирі № 324 лопнув бачок.

07.05.2013 року до «РЕО-3» надійшло повідомлення з квартири АДРЕСА_1 про їх залиття зверху з квартири № 324, тоді як в графі що зроблено по виконанню заявки, монтажником сантехнічного устаткування вказано, що під час перевірки течі не має, є сліди старого залиття.

15.05.2013 року до «РЕО-3» надійшло повідомлення з квартири АДРЕСА_1 про їх залиття зверху, тоді як в графі що зроблено по виконанню заявки, монтажником сантехнічного устаткування вказано, що під час перевірки встановлено сліди старого залиття.

В судовому засіданні двічі допитувалася в якості свідка майстер технічної дільниці «РЕО-3» ОСОБА_7, яка була в складі комісії при обстеженні квартири позивачів та яка складала вказані вище Акти від 08.10.2012 року та від 20.05.2013 року. Так, у судовому засіданні під присягою вказаний свідок пояснила, що при неодноразовому обстеженні квартири АДРЕСА_1 вона бачила лише сухі плями, а не вологі чи мокрі, тобто сліди старого залиття, хоча при наявності б такого залиття плями так швидко не висохли б. Акт від 08.10.2012 року вона складала по заяві позивача від 02.10.2012 року, а про залиття 26.11.2012 року в цьому Акті лише просто дописала по заяві від 26.11.2012 року під впливом позивача, яка постійно це вимагала її зробити, що в подальшому стало підставою для порушення проти неї як майстра технічної дільниці кримінального провадження та винесення Святошинським районним судом м.Києва відповідної ухвали.

Пояснила свідок і те, що в Акті від 08.10.2012 року вона вказала, що залиття квартири № 318 сталося з вище розташованої квартири № 324, лише тому, що це було логічно, хоча при обстеженні квартири № 324 ніяких протікань, вологи, тощо, щоб могло стати причиною залиття виявлено не було, квартира № 324 була сухою, в належному стані, сантехнічне обладнання в задовільному стані. Зазначила і те, що в неї по інструкції є три дні для виходу на обстеження, за такий короткий строк сліди залиття не висохають, крім того, слюсар відразу приходив на виклик в той самий день і також вказував лише про сухі плями, можливо старі сліди залиття, з огляду на, що по сухим плямам, встановити коли таке залиття взагалі було та його причину не можливо.

Пояснила і те, що згідно Акту від 20.05.2013 року по заяві від 07.05.2013 року та 16.05.2013 року при обстеженні квартири позивачів на предмет її залиття також були виявлені лише сухі сліди залиття, як і слюсарем, який виходив в день виклику. Квартира відповідачів також обстежувалася, проте та була сухою, без слідів, які б вказували на причину можливого затоплення. Дату залиття квартири позивачів не встановлено, причину та винного в цьому також, оскільки при сухих слідах старого залиття це неможливо.

Суд також витребовував та надавав оцінку матеріалам кримінального провадження стосовно ОСОБА_7, згідно яких вбачається, що останній було пред»явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 366 КК України, яку було у відповідному порядку звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України Святошинським районним судом м.Києва.

Так, в клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності в зв»зку з дійовим каяттям зазначено, що під час досудового розгляду вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 працюючи на посаді майстра житлової ремонтно-експлуатаційної дільниці КП «РЕО-3» здійснила службове підроблення Актів від 08.10.2012 року та від 20.05.2013 року, а саме внісши в Акт від 08.10.2012 року, шляхом власноручного доповнення, недостовірні дані, а саме, що останнє залиття відбулося 26.11.2012 року про що свідчить заява № 2185 та № 255, а в Акт від 20.05.2013 року, недостовірні дані, а саме, що залиття відбулось 07.05.2013 року та 25.05.2013 року.

Відповідно до ухвали суду від 11.02.2014 року по справі призначалася також судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої ставилися питання щодо причин залиття квартири АДРЕСА_1, та чи було таке залиття з вищерозташовоної квартири АДРЕСА_1, якщо так, то причини таких затоплень. Тоді як, із висновку Київського НДІ Судових Екчпертиз від 12.11.2014 року за № 5889/14-43 вбачається, що визначити причини залиття квартири АДРЕСА_1 не можливо, за результатами візуального обстеження вказаної квартири, приймаючи до уваги відсутність в інституті відповідної розробленої судово-експертної методики та відповідного обладнання, встановити період та дату залиття зазначеної квартири також не вбачається за можливе.

Експерта ОСОБА_10, яка проводила вказану експертизу, було допитано в судовому засіданні, яка пояснила, що зробила зазначений висновок на підставі наданих їй документів, разом із візуальним обстеженням квартири АДРЕСА_1, згідно яких не можливо було встановити період, дату, причину залиття квартири АДРЕСА_1.

Отже, оцінюючи в сукупності представлені суду докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову, оскільки надані докази не підверджують факту залиття квартири АДРЕСА_1 саме 01.10.2012 року, 26.11.2012 року, 07.05.2013 року та 15.05.2013 року про яке заявляють позивачі, бо Акти КП «РЕО-3» від 08.10.2012 року та від 20.05.2013 року лише фіксують наявність в ній сухих плям та старих слідів залиття, без визначення причин виникнення таких, які також вказувалися у журналі обліку заявок слюсарних робіт, слюсарем, який відразу приходив на виклики та здійснював відповідні записи в книзі. Про сухі плями в квартирі позивачів свідчила і свідок майстер технічної дільниці «РЕО-3» ОСОБА_7, яка була в складі комісії при обстеженні квартири сторін та яка складала вказані вище Акти від 08.10.2012 року та від 20.05.2013 року. Навіть за результатами проведеної судовою будівельно-технічної експертизи експерту не вдалося встановити період та дату залиття квартири позивачів, що за відсутності інших доказів, які б свідчили про зворотнє, суд не може дійти позитивного висновку щодо вказаного позивачами залиття.

Крім того, із наданих доказів не вбачається і вина відповідачів у заподіянні позивачам збитків, оскільки згідно тих же доказів, причетність таких не встановлено.

Як пояснила свідок ОСОБА_7, яка була в складі комісії при обстеженні квартири сторін та яка складала вказані вище Акти, в Акті від 08.10.2012 року було зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося з вище розташованої квартири № 324, за логікою протікання води згори, проте при обстеженні квартири відповідачів таких ознак затоплення встановлено не було, оскільки квартира в сухому стані, без протікань та вологи, з належним сантехнічним обладнанням. В Акті від 20.05.2013 року взагалі вказано лише про сухі плами в квартирі позивачів без причин виникнення таких.

Посилання сторони позивача на лопнувший бачок в туалеті відповідачів, то зазначення цього факту в журналі слюсарем, не вказує на причину залиття, оскільки саме цього не відображено, ані в цьому журналі, ані у відповідних Актах, які складаються за наслідками обстеження обох квартир, ані навіть в тих Актах, які вже згадуються, зокрема від 08.10.2012 року та 20.05.2013 року. Крім того, відповідачі у судовому засіданні і не заперечують проти такого та вказують, що їх туалетний бачок дійсно містить певний дефект у вигляді поверхностної незначної царапини, яка ніяким чином не впливає на виток води із нього, що також перевірялося працівниками РЕО-3. Зазначили і те, що він досі стоїть в їх квартирі, використовується, проте ніяких нарікань будь-кого з цього приводу не було.

Слід зазначити, що причетності до заподіяння позивачам шкоди КП "РЕО-3" з наданих суду доказів також не вбачається, крім того, такі вимоги до них взагалі позивачами не ставилися.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

На основі повного та всебічного з'ясування обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційна організація - 3", треті особи: Комунальне підприємство "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду у Святошинському районі м. Києва", ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя: