Справа № 1411/247/2012
Провадження № 2-др/477/1/15
У Х В А Л А

3 червня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

при секретарі Савун С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області заяву садівничого товариства Зайчевське про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування моральної шкоди та про надання дозволу на вчинення певних дій по відновленню порушеного земельного права,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року садівниче товариство Зайчевське (далі СТ Зайчевське) подало до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому вказувало, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області по зазначеному позову не було вирішено вимоги про зобовязання відповідача ОСОБА_2 привести розмір його ділянки № 206 в цьому товаристві до розмірів, визначених державним актом на дану ділянку серії ЯЗ № 243122, а також в рішенні суду не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь товариства оплати проведеної судової технічної експертизи в сумі 2400 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволення заяви, вказуючи, що для її задоволення немає ніяких підстав.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

В серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідача привести розмір його ділянки № 206 в СТ Зайчевське відповідно до Державного акту серії ЯЗ № 243122, виданого на його імя.

Під час розгляду справи уточнив та збільшив свої позовні вимоги, відповідно до яких просив надати СТ Зайчевське дозвіл самостійно провести роботи по відновленню кордонів цієї земельної ділянки згідно з вказаним актом приватизації, стягнувши із ОСОБА_2 на користь товариства витрати по проведенню цих робіт в сумі 1543 грн. 50 коп., а також стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що відповідач є членом СТ Зайчевське і йому була виділена в користування ділянка площею 0,04 га для ведення садівництва, яку він в 2007 році приватизував, отримавши Державний акт про право власності на землю серії ЯЗ № 243122. Однак проведеною в 2010 році інвентаризацією було встановлено, що він самовільно захопив землі товариства і фактично площа його ділянки складає 0,0448 га, тому необхідно його ділянку привести до розмірів, зазначених Державному акті.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 1 червня 2012 року в задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 1 серпня 2012 року рішення суду першої інстанції було залишено в силі.

В рішенні районного суду було визначено, що відмовлено в задоволенні позову СТ Зайчевське про стягнення відшкодування моральної шкоди, повязаної із самовільним протиправним збільшенням його земельної ділянки № 206 в цьому товаристві і перешкоджанням відновленню її кордонів, та про надання дозволу садівничому товариству Зайчевське на проведення робіт по відновленню кордонів цієї земельної ділянки зі стягненням з нього відшкодування вартості проведених робіт.

Тобто рішенням суду було вирішено всі вимоги позивача, які ним були заявлені.

Повторюючись необхідно відмітити, що в первісно поданому позові СТ Зайчевське просило суд зобовязати ОСОБА_2 привести розмір його ділянки № 206 у відповідність до виданого йому державному акту на землю. В подальшому, під час розгляду справи позивач збільшив та уточнив вимоги: вже просив надати СТ Зайчевське дозвіл самостійно провести роботи по відновленню кордонів цієї земельної ділянки, стягнувши із ОСОБА_2 на користь товариства витрати по проведенню цих робіт.

Саме в межах цих вимог та за такого їх формулювання суд і вирішив позов.

Тому підстав вважати що будь-які вимоги позивача не були розглянуті немає.

Також, згідно зі статтею 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

З аналізу ст. 88 ЦПК України вбачається, що у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи, що витрати СТ Зайчевське на оплату експертизи відносяться до судових витрат, а в задоволенні позову товариства було відмовлено, тому ці судові витрати на користь позивача стягненню не підлягали. Про це в рішенні Жовтневого районного суду Миколаївської області також було зазначено.

Тобто і в даному випадку заява СТ Зайчевське про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат у виді оплати судової експертизи, задоволенню не підлягає.

Посилання представника позивача на те, що висновками експертизи було дійсно підтверджено порушення ОСОБА_2 меж своєї земельної ділянки і самозахоплення земель СТ Зайчевське не спростовує факту відмови в задоволені позову, оскільки при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги задоволення чи незадоволення вимог або ж їх часткове задоволення, а не факт, який був встановлений тією чи іншою судовою експертизою. Вирішення питання про розподіл судових витрат є похідним від вирішення по суті заявленого позову в той спосіб захисту порушеного права, який обрав позивач, звертаючись з ним до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215, 220 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви садівничого товариства Зайчевське про ухвалення додаткового рішення про зобов'язання відповідача ОСОБА_2 привести розмір його ділянки № 206 в цьому товаристві у відповідності до розмірів ділянки, зазначених у державному акті на неї серії ЯЗ № 243122, а також про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь садівничого товариства Зайчевське оплату проведеної судово-технічної експертизи в сумі 2400 грн. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5днів з дня її проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко