Справа № 466/6904/12 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/4487/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «ПроКредит Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року цивільну справу за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ПАТ «ПроКредит Банк», просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що дана ухвала суду є необґрунтованою. Крім того, про будь-які засідання по даній справі у 2014 році повідомленим позивач не був.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з тих підстав, що належним чином повідомлений позивач та його представники повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Так суд вказав, що в 03 грудня 2014 року позивач повторно не з»явився, хоча належним чином повідомлялись, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло, про причини неявки суд не повідомили.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Встановлено, що про судові засідання 14 листопада 2014 року та 03 грудня 2014 року позивач не повідомлявся, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи розписок про вручення судових повісток.

Вбачається, що при вирішенні питання про залишення даного позову без розгляду у зв'язку з тим, що позивач повторно не з'явився в судове засідання, суд не досліджував причини неявки в судове засідання представника позивача, а виходив лише з того, що є підстави залишення даного позову без розгляду, оскільки відмітками в журналі вихідної кореспонденції стверджено про повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Отже суд не досліджував причини неявки в судове засідання позивача чим порушив його права.

В той же час в матеріалах справи немає даних про відмітки в журналі вихідної кореспонденції щодо направлень позивачу кореспонденції та виклик в судові засідання 14 листопада 2014 року та 03 грудня 2014 року.

З долучених до матеріалів виписок з журналу вихідної кореспонденції вбачається, що вони стосуються судових засідань за інші дати - 17 листопада 2014 року та 04 грудня 2014 року.

Згідно ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у пункті 24 Рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України та пункті 23 Рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Право на публічний розгляд справи позбавлене сенсу, якщо сторона, яка бере участь у справі, не повідомляється про судовий розгляд з таким розрахунком, що особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ у справі "Яковлєв проти Російської Федерації").

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції не було дотримано порядку повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення останньому судових повісток.

З огляду на мотиви, зазначені вище, у районного суду не було підстав відповідно до ч. 3 ст. 169, ч. 3 ст. 207 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду.

За наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, а тому оскаржувану ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі в силу п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1. ст.314 , ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року - скасувати та справу направити в той же суд для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_5