АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1350/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1164/К/15 Приміч Г.І.
Категорія - 46 ( І ) Доповідач - Грищенко Н.М.
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5- ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1. В зазначеному домоволодінні зареєстровані її дочка ОСОБА_4, та онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які з травня 2013 року за зазначеною адресою реєстрації не мешкають, не сплачують комунальні послуги, матеріальної допомоги їй не надають, особистих речей в домоволодінні не мають. Фактично відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_3. Вона є людиною похилого віку, отримує мінімальну пенсію і не має можливості сплачувати за всіх зареєстрованих осіб комунальні платежі, тому просить суд визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів на її користь сплачений судовий збір.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідачі проживають протягом двох років без реєстрації у власній приватизованій квартирі в АДРЕСА_1.

Крім того, вважає, що судом не взято до уваги вимоги ст.405 ЦК України, яка передбачає право власника самостійно визначати житлове приміщення, яке надає в проживання членам своєї сім'ї.

Вважає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин ст.ст.71,72 ЖК України, не взявши до уваги, по позивач є єдиним власником домоволодіння, а не його наймачем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.08.2006 року та витягом по реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.29,30) .

Згідно довідки виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №467 від 03.03.2014 року та № 2136 від 07.10.2014 року за вищезазначеною адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_2 з 23.04.1981 року та відповідачі: дочка позивача ОСОБА_4 з 17.06.1993 року, онуки позивача ОСОБА_5 з 17.06.1993 року та ОСОБА_4 з 17.06.1993 року (а.с. 5, 48).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі не проживають у спірному домоволодінні у зв'язку із конфліктними стосунками із позивачем, тобто з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції , що відповідачі не проживають за адресою реєстрації : АДРЕСА_1 у зв'язку із конфліктною ситуацією в сім'ї, через сварки із позивачем, яка є власницею домоволодіння.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не є членами сім'ї позивача, тому що суперечить матеріалам справи. Факт родинних відносин між позивачем та відповідачами підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4, яка є донькою власника, свідоцтвами про народження ОСОБА_4, ОСОБА_5 , які є онуками позивача , що не заперечує позивач у позовній заяві (а.с. 39, 40, 44, 104).

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на застосування судом ст..ст.71,72 ЖК України, як помилковим, оскільки з мотивувальної частини тексту судового рішення суду не убачається посилання на зазначені вимоги законодавства.

З огляду на те, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 набули право користування спірним домоволодінням, ще будучи неповнолітніми разом із матір'ю у 1993 році, що підтверджується довідкою виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №467 від 03.03.2014 року, колегія суддів вважає, що вони не можуть бути позбавленні права користуватися домоволодінням , у зв'язку із неприязненими стосунками із позивачем, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями свідків допитаних в суді першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про не врахування судом вимог ст.405 ЦК України, оскільки судом правильно застосовано до спірних правовідносин ст.405 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилалась на ст..405 ЦК України, частина 2 якої передбачає, що у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом порушеного права 23 квітня 2014 року, посилаючись на те, що з травня 2013 року відповідачі не проживають у її домоволодінні, то б то передчасно до сплину річного строку, для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Що стосується наявністі у відповідача ОСОБА_4 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1, придбаної згідно договору купівлі - продажу від 18 жовтня 2012 року, то це не може бути підставою для позбавлення її права користування домоволодінням , розташованим в АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :