АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1425/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Скрипник В.Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_11, Служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації про виселення з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_11, Служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації про виселення з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.08.2008 року між ним та ОСОБА_11, укладений кредитний договір № CSGOGA .

Відповідно до п.8.1.договору банк зобов'язувався надати третій особі ОСОБА_11 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 162900 грн. строком до 23.08.2018 року, а третя особа зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 22.08.2008 року уклали договір іпотеки № CSGOGA .

Згідно з п.33.1 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 356,60 кв. м., житловою площею 163,2 кв. м., який розташований по АДРЕСА_1, майно належить відповідачу на праві приватної власності.

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши третій особі кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме вищевказаний житловий будинок, шляхом його продажу.

10.11.2014 року відповідачам направлена письмова вимога про добровільне звільнення будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

А тому, позивач просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому в АДРЕСА_1 із зняттям їх з реєстраційного обліку.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_11, Служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації про виселення з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку задоволено та виселено з житлового будинку, який розташований за адресою : АДРЕСА_1:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5;

- ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6;

- ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7;

- ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8, які зареєстровані та проживають у вищевказаному будинку із зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Так, задовольняючи позовні вимоги позивача про виселення відповідачів з жилого будинку, суд першої інстанції виходив з положень ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, як на підставу для виселення мешканців жилого приміщення.

Проте, такі висновки суду не відповідають нормам матеріального права.

Так, колегією за матеріалами справи установлено, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_11 22.08.2008 року уклали кредитний договір № CSGOGA (а.с.10-12).

Відповідно до п.8.1. даного кредитного договору банк зобов'язувався надати третій особі ОСОБА_11 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 162900 грн. строком до 23.08.2018 року, а третя особа зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач ОСОБА_6 22.08.2008 року уклали договір іпотеки № CSGOGA (а.с.13-15), і відповідно до п.33.1 даного договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 356,60 кв. м., житловою площею 163,2 кв. м., який розташований по АДРЕСА_1, майно належить відповідачу на праві приватної власності.

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши третій особі ОСОБА_11 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, яка свої зобов'язання не виконала належним чином.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме вищевказаний житловий будинок, належний на праві власності ОСОБА_6, шляхом його продажу (а.с.16-17).

10.11.2014 року відповідачам направлена письмова вимога про добровільне звільнення будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги (а.с.22-24).

Установивши зазначені обставини та ухвалюючи рішення про задоволення позову про виселення відповідачів - мешканців будинку, суд першої інстанції, застосував норму частини другої статті 109 ЖК України, ст.40 Закону «Про іпотеку» і виходив із наявності правових підстав для їх виселення без надання іншого житлового приміщення.

Проте, переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що за змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

А тому, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Установивши у справі, яка переглядається, що в іпотеку передано житловий будинок, який був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Дані висновки, також, узгоджуються і з правовою позицією Верховного Суду України винесеною у справі №6-39 цс15 від 18 березня 2015 року, відповідно до якої визначено, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Проте, суд першої інстанції не врахував вказаних положень норм матеріального права та встановивши, що житловий будинок, що є предметом іпотеки і належить на праві власності відповідачу ОСОБА_6, не був придбаний за рахунок кредитних коштів, отриманих позичальником ОСОБА_11, дійшов помилкового висновку про виселення мешканців жилого будинку без надання іншого житла.

А тому, зважаючи на викладені положення законодавства, матеріали справи, доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " Приватбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_11, Служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації про виселення з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_11, Служба у справах дітей Жашківської районної державної адміністрації про виселення з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :