у х в а л а

02 червня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши скаргу стягувача ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області Шемет Олександра Валентиновича, заінтересовані особи відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області, -

В С Т А Н О В И В :

Стягувач звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області Шемет Олександра Валентиновича (далі - ВДВС) протиправною, яка, на думку стягувача, полягає в тому, що державний виконавець неналежно здійснює свої повноваження по примусовому виконанню судового наказу, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 28 травня 2014 року, просить суд зобов`язати останнього усунути порушення його прав шляхом «безумовного забезпечення виконання в повному обсязі» зазначеного судового наказу, зобов`язати ВДВС неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії.

Дослідивши скаргу, суд приходить до висновку, що її слід залишити без руху.

Так, всупереч ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач в скарзі не зазначає: повне найменування (ім'я) боржника, його місце проживання чи перебування, місцезнаходження. Зазначені особи мають виступати при розгляді зазначеної категорії цивільних справ як заінтересовані особи.

Окрім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, містити відомості, перелічені в п.п. 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (на даний час - ч. 7 ст. 82 даного Закону).

В разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема і щодо вимог, передбачених ст. 120 ЦПК України (така скарга повинна подаватися з її копіями та копіями всіх документів, доданих до скарги відповідно до учасників процесу).

Однак, дана скарга не відповідає вказаним вимогам.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позов або заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання заявником ухвали.

Якщо ж заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

За вищевикладених обставин, заяву слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення вищезазначених недоліків.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України стягувачем жодним чином не викладені обставини, з якими він пов`язує ймовірне порушення своїх прав. В свою чергу, на стадії виконання рішень, які постановляються судами, сторони не позбавлені можливості користуватися правом, в тому числі на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, можуть звертатися із заявами та клопотаннями, мають інші права, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, стягувач лише зазначив про те, що виконавче провадження було відкрито. Окремо заявив про те, що бажає щоб розгляд скарги відбувався за його відсутності. Натомість суд відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства не наділений правами ініціювати будь-які питання, які можуть сприяти встановленню конкретних обставин справи, як то представлення доказів на підтвердження вимог чи заперечень сторін, витребування певних матеріалів, як то матеріалів виконавчого провадження тощо.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу стягувача ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області Шемет Олександра Валентиновича, заінтересовані особи відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Київській області, - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати двох днів з моменту отримання копії даної ухвали шляхом подачі скарги в новій редакції з урахуванням зазначених судом недоліків.

В разі невиконання ухвали суду, дана скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк