Провадження № 2/229/645/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

прокурора Федорцова М.А.,

представника органу опіки та піклування

Дружківської міської ради Самойлової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

24 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, в якому вказала, що 27 серпня 1999 року її донька ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4 Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5. 10 вересня 2002 року шлюб між ними було розірвано. Коли дитині було 2 роки, батьки покинули його та фактично з 2004 року вихованням та утриманням дитини займається позивач ОСОБА_1, оскільки його батьки не приймають жодної участі у його вихованні та утриманні, не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків ОСОБА_5 від виконання батьківських обов'язків виражається у тому, що вони не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не створюють умов для отримання освіти. Крім того, відповідачі ніде не працюють, ведуть асоціальний спосіб життя. Більше 9 років позивач ОСОБА_1 сама виховує дитину, створює для онука належні умови для навчання, купує одяг, взуття, їжу для нього. Позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, стягнути з кожного з них аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходів кожного.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги. Пояснила, що коли ОСОБА_5 було 2 роки його батьки розірвали шлюб і його вихованням та утриманням з цього часу займалась вона. Відповідач ОСОБА_4 відбував покарання у тюрмі, а ОСОБА_2 не займалася дитиною. Вона іноді спілкувалася з сином, але своїх батьківських обов'язків вона не виконувала. Вона постійно ніде не працювала, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, уходить з дому на кілька діб. Життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, у навчанні йому не допомагає. Відповідач ОСОБА_4 останній раз бачився з сином у 2007 році, с тих пір не з'являється. З нього були стягнуті аліменти на користь матері дитини ОСОБА_2, але він не сплачує їх. Де він знаходиться на даний час нікому з них не відомо. Просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_5. Пояснила, що після розірвання шлюбу з чоловіком у 2002 році вона постійно мешкає зі своїм сином ОСОБА_5. Зараз вона проживає у будинку своєї матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 визнала, що не має постійного місця роботи, але працює на тимчасових та сезонних роботах. При наявності у неї заробітку вона дає сину гроші, купує харчі. Іноді вона може покинути місце мешкання на 2-3 дня, але це буває рідко і в інший час вона знаходиться вдома, займається господарством , готує їжу. З сином вона має гарні, рівні стосунки, цікавиться його життям, часто вони розмовляють на різні теми. Вона відвідувала батьківські збори у школі, де навчається син. З 2003 року її мати ОСОБА_1 працювала у м. Донецьку, і ОСОБА_2 та її бабуся займалися вихованням ОСОБА_5, водили його до школи. ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, свідка ОСОБА_6, дитини ОСОБА_5, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі між собою і є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 10 вересня 2002 року шлюб між відповідачами розірвано. ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 та прабабусею ОСОБА_7 Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 11 червня 2015 року в цьому будинку також проживає відповідач ОСОБА_2 без реєстрації. За місцем мешкання дитини створенні всі життєво-необхідні умови для розвитку і відпочинку дитини. В акті зазначено, що мати ОСОБА_5 майже не контролює його навчання, інколи приходила на батьківські збори, з нею існував телефонний зв'язок.

У судовому засідання свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_5, може охарактеризувати його як привітну, охайну дитину. Їй відомо, що ОСОБА_5 мешкає разом з бабусею, прабабусею та матір'ю. Батька ОСОБА_5 вона ніколи не бачила, до школи він ніколи не приходив. Їй відомо, що він не спілкується з сином, не приймає ніякої участі у його житті. Мати ОСОБА_5 ОСОБА_2 відвідувала батьківські збори, останній раз була у школі у квітні цього року. ОСОБА_5 часто хворіє, тому пропускає навчання, але вдома йому не допомагають у надолуженні пропущеного матеріалу, тому його досягнення у навчанні не дуже високі. Але мати ОСОБА_5 обіцяла виправити цю ситуацію. Про те, що ОСОБА_1 вирішила позбавити батьків ОСОБА_5 батьківських прав ОСОБА_6 стало відомо у грудні 2014 року. Раніше ані від ОСОБА_5, ані від ОСОБА_1 вона не чула нарікань на ОСОБА_2

Як розповів у судовому засіданні ОСОБА_5, він мешкає разом з бабусею, прабабусею та матір'ю. Його мати ОСОБА_2 постійно ніде не працює, але іноді підробляє на тимчасових роботах. Коли в неї є гроші, вона дає йому на кишенькові витрати. Вона може іноді піти з дому на кілька днів, але коли вона перебуває вдома, то вона готує їжу, займається господарством. Свого батька він не бачив з семи років, про нього нічого не знає. Ніякої участі в його житті батько не приймає.

Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради Самойлова Т.О. у судовому засіданні підтримала висновок щодо позбавлення батьківських прав відповідачів, та зазначила, що це питання розглядалося на комісії, на якій була присутня відповідач ОСОБА_2 Вона виявила бажання виховувати та утримувати сина належним чином, готова змінити свій спосіб життя та ставлення до виконання батьківських прав. Орган опіки та піклування висловився за доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх сина ОСОБА_5.

Прокурор Федорцов М.А. вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4, а підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у судовому засіданні не виявлено.

З системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, пояснень осіб та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України).

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України можуть бути підставами позбавлення судом батьківських прав матері, батька, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини).

Суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_4 самоусунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню сина ОСОБА_5. Про це свідчать наступні обставини: відповідач не цікавиться життям сина протягом останніх восьми років , його потребами та інтересами, не надає матеріальної допомоги, не спілкується з дитиною, злісно систематично ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З 2007 року відповідач ні одного разу не відвідував дитину. Дитина проживає разом з бабусею і матір'ю, в нього є все необхідне для розвитку, навчання. Тому, згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України, суд вважає, що є всі підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5

Що стосується матері ОСОБА_5 відповідача ОСОБА_2, то суд вважає, що підстав для позбавлення її батьківських прав у судовому засіданні не виявлено. Суд встановив, що вона мешкає разом зі своїм сином, має тимчасові заробітки, періодично надає своєму синові гроші, готує їжу, займається господарством, відвідує батьківські збори у школі. Вона схильна до вживання спиртних напоїв, але факт зловживання ними ОСОБА_2 у суді не доведений. Також у суді не доведений той факт, що з 2002 року вихованням та утриманням ОСОБА_5 займалася тільки ОСОБА_1 Як пояснила вона та ОСОБА_2, з 2003 по 2014 рік ОСОБА_1 працювала у м. Донецьку, додому приїздила тільки на вихідні. В усі інші дні дитиною займалася мати ОСОБА_2 та прабабуся дитини, тому суд вважає за необхідне відмовити у позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 та стягненні з неї аліментів.

Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5, оскільки в судовому засідання позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 повідомили, що з нього вже стягнуті аліменти на утримання сина на користь ОСОБА_2, виконавчий лист знаходиться на виконання у відділі державної виконавчої служби Дружківського МУЮ і виконавче провадження не закрито і не закінчено.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164 - 166 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дружківка Донецької області, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №159 від 14 квітня 2000 року, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області.

Стягнути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дружківка Донецької області, на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 16 липня 2015 року.

Суддя: С. О. Рагозіна