Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Кузнєцова В.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Селянського фермерського господарства «Каміла» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Селянського фермерського господарства «Каміла» (далі - СФГ «Каміла») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,79 га, розташована на території Черевківської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

На підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та СФГ «Каміла» 01 січня 2008 року, дана земельна ділянка знаходилась у користуванні відповідача. Договір оренди землі був укладений строком на 5 років і закінчив свою дію 01 липня 2013 року. До закінчення його дії, в 2012 році, позивач направив СФГ «Каміла» письмове попередження про небажання продовжувати з господарством орендні відносини на новий термін, оскільки він вирішив господарювати на землі самостійно. На цю заяву, а також на послідуючі особисті звернення відповідач належно не відреагував, земельну ділянку позивачу не повернув і продовжував її використання, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення та повернення позивачу у стані, у якому вона була на час отримання в оренду.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 19 січня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належною йому земельною ділянкою, площею 3,79 га, що розташована на території Черевківської сільської ради Оржицького району Полтавської області, шляхом звільнення її та повернення власникові.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, не погоджуючись із зазначеним рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач правомірно користується спірною земельною ділянкою, оскільки до закінчення терміну дії попереднього договору оренди від 01 січня 2008 року, укладеного між СФГ «Каміла» та ОСОБА_4, сторони в серпні 2011 року дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди, про що 23 серпня 2011 року уклали новий договір оренди терміном на 10 років, який скріпили своїми підписами. Крім того, в цей же день власник землі передав орендарю земельну ділянку, про що сторони склали акт прийому-передачі. Також протягом 2011 - 2014 років сторонами виконувались умови вказаного договору оренди, зокрема орендарем виплачувалась орендна плата.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
В.О. Кузнєцов