Справа № 161/4145/15-ц
Провадження № 2/161/1905/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 травня 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючої судді Івасюти Л.В.

при секретарі - Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача послуг та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач позов мотивує тим, що 18 грудня 2014 року ним та ОСОБА_3 було укладено договори про надання послуг №001/2014/18/12 та №002/2014/18/12 з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2. За умовами договорів ОСОБА_2, як виконавець, мала надати їм, як замовникам, інформаційно-консультативні послуги з питань працевлаштування до 31 грудня 2014 року. ОСОБА_2 гарантувала працевлаштування замовників, а у випадку відсутності працевлаштування обіцяла повернути сплачені їй кошти в розмірі по 300 грн. кожному. Умова про повернення коштів при невиконанні договору виконавцем була зазначена в п. 4.3 договорів. Надання послуг мало бути оформлене актами виконаних робіт, відповідно до п. 2.3 договорів (Додатки 1, 2). Позивачами були виконані умови договорів щодо оплати послуг виконавця - кошти в сумі 600 грн. були сплачені 18 грудня 2014 року, у день укладення договорів. В подальшому, відповідач умови договорів не виконала, жодної інформації з працевлаштування не надала. Відповідачі зверталися до ОСОБА_2 безпосередньо (приїздили у м.Івано-Франківськ), а також неодноразово телефонували і, виходячи з того, що зазначені в договорі послуги не були надані, ні у встановлений договором термін, ні після нього, вимагали повернення сплачених їми коштів, як це передбачено у договорі. Відповідач не заперечувала, щодо невиконання нею умов вищевказаних договорів про надання послуг, проте коштів не повернула, всупереч положенням ст. 526 Цивільного кодексу України, та положенням п. 2.2.1, 4.3, 5.1 вищезазначених Договорів про надання послуг, в яких визначено строк надання послуг - 31 грудня 2014 року та обов'язок повернення сплачених коштів при ненаданні цих послуг.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь кошти згідно договорів про надання послуг в сумі 600грн.

Позивач подав суду заяву, згідно з якою просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення.

Суд, зі згоди позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, із проханням допомогти їм у працевлаштуванні, оскільки основним видом діяльності відповідача є діяльність агентства працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2014року між сторонами було укладено письмові договори про надання послуг №001/2014/18/12 та №002/2014/18/12, згідно з яким ОСОБА_2, як виконавець, мала надати ОСОБА_1, та ОСОБА_3, як замовникам, інформаційно-консультативні послуги з питань працевлаштування до 31 грудня 2014 року. ОСОБА_2 гарантувала працевлаштування замовникам, а у випадку відсутності працевлаштування обіцяла повернути сплачені ними кошти. (а.с.4)

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №02/18/12 від 18 грудня 2014 року, позивачем ОСОБА_1 було сплачено за вищевказані послуги відповідачу кошти в сумі 600грн.(а.с.8)

Ч. 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Як вбачається з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором про надання послуг виконав, сплативши за них кошти у сумі 600грн., однак відповідач не виконує зобов'язання за вищевказаним договором до даного часу, а саме: послуги працевлаштування відповідачем позивачу надані не були, чим порушено законні права та інтереси останнього.

Статтею 906 ч. 1 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення; з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок)

Керуючись ст. 8, 10, 60, 212 - 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 599, 901-903 Цивільного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 600грн. (шістсот гривень), згідно Договору про надання послуг.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта