Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/5849/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Провадження номер 22-ц-778/2735/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Заступника прокурора Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2014 року

у справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним та скасування п.5, 5.56 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25 лютого 2010 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнював до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним та скасування п.5, 5.56 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25 лютого 2010 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за результатами прокурорської перевірки встановлено, що п.5. 5.77. рішення Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010 року "Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок" затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0997 га, розташовану по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва.

На підставі зазначеного рішення 29.07.2010 року ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, який зареєстрований за номером 68, серії НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2 та набула статусу власника земельної ділянки.

Прокурор зазначає, що відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_3 було погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства.

Так, спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, про що зазначено у проектній документації із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

В порушення вимог ст.118 ЗК України, проектна документація із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки затверджена оскаржуваним рішенням Бердянської міської ради без проведення обов'язкової державної експертизи, як це передбачено ст.9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації".

Крім того, у зв'язку з виявленням численних порушень вимог земельного та містобудівного законодавства, позитивні висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки від 01.06.2010 року та від 22.03.2011 року були відкликані управлінням Держкомзему у м. Бердянську та управлінням архітектури та містобудування Бердянської міської ради відповідно.

Відповідно до схеми місцезнаходження виділеної ОСОБА_3 земельної ділянки, кадастрового плану проекту землеустрою, остання знаходиться в межах м. Бердянська, на території Бердянської коси в межах визначеної ст. 88 Водного кодексу України двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, що суперечить ст.ст. 85,90 Водного кодексу України, ст. 59 ЗК України і підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 05.06.2013 року, матеріалами землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Також у затвердженому оскаржуваним рішенням Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010 року проекті землеустрою розміри і межі прибережної захисної смуги Азовського моря не враховано, що унеможливлює відведення такої земельної ділянки.

До того ж, при затверджені оскаржуваним рішенням ради проекту землеустрою були порушені вимоги містобудівного законодавства, оскільки забудова та використання території населених пунктів повинні відповідати Генеральному плану відповідного населеного пункту.

За даними Генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009 року, за адресою виділеної ОСОБА_3 земельної ділянки передбачено розміщення лише оздоровчих установ та установ відпочинку, що підтверджується листом виконавчого комітету Бердянської міської ради від 15.05.2013 року.

Відповідно до проектних рішень Генерального плану розвитку міста, будівництво нових дачних районів в межах м. Бердянська не передбачено. Заборона на будівництво нових дачних районів в міських населених пунктів також передбачена п.3.39 ДБН 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень".

Проект землеустрою спірної ділянки було погоджено Мелітопольським сектором регулювання природокористування Державного управління охорони навколішнього природного середовища, однак повноваженнями видавати такий висновок наділена Державна екологічна інспекція Азовського моря.

Вважає, що ОСОБА_3 незаконно набула право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просив визнати незаконним та скасувати п. 5, 5.56 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передана у приватну власність ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0997 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1, визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0997 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1, вартістю 51704,42 грн., виданий Бердянською міською радою на ім'я ОСОБА_3 та зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 68 від 29.07.2010 року та зобов'язати Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати запис про державну реєстрацію та державну реєстрацію спірної земельної ділянки. Зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку за належністю територіальній громаді м. Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду Заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не враховано, що земельна ділянка, яка надана ОСОБА_3 відноситься до земель рекреаційного призначення, розташована в прибережній смузі. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга Заступника прокурора Запорізької області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу їх законодавчого закріплення, а для їх визначення, встановлення та закріплення визначений певний порядок, який полягає в розробці відповідного проекту та виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг. Відповідно рішення Бердянської міської ради № 11 від 10.12.2004 року, Генеральним планом м. Бердянська, затвердженим рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009 року прибережна захисна смуга встановлювалася у розмірі 40 метрів та була врахована проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи та його суд дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 3, 31, 118, 119 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.ст. 116, 118, 125 ЗК України право власності громадянина на земельну ділянку виникає на підставі державного акту про право власності, який видається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, прийнятим за результатами розгляду відповідного клопотання (заяви) фізичної особи та землевпорядної документації щодо конкретної земельної ділянки, узгодженої контролюючими службами.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 41 від 25 лютого 2010 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передана у приватну власність ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0997 га. для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).

На підставі цього рішення 29 липня 2010 року за ОСОБА_3 проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 68 державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на зазначену земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) (а.с.12).

За даними виконавчого комітету Бердянської міської ради, на підставі проведеного містобудівного аналізу та згідно з Генеральним планом м. Бердянська, затвердженого рішенням тридцять восьмої сесії Бердянської міської ради У1 скликання від 31.05.2013 року № 27, земельна ділянка по АДРЕСА_1, розміщується на території зони установ відпочинку та туризму (а.с. 180 зв.).

За даними земельно-кадастрової інформації, земельна ділянка по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, розташована на землях рекреаційного призначення (а.с. 122-125).

За визначенням ст. 50 ЗК України землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів, відносяться до земель рекреаційного призначення.

Згідно ст. 51 ЗК України до складу земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст і інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури та спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих і спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

За даними проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 за рішенням Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010 року, земельна ділянка надана їй для цільового використання в якості землі рекреаційного призначення (а.с.122-125).

Виходячи з положень ст. 19 ЗК України, землі житлової та громадської забудови та землі рекреаційного призначення за основним цільовим призначенням відносяться до різних категорій.

Частинами 1,2 ст. 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядуванн відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у користування, вилучення(викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки на час виникнення спірних правовідносин мав право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677, та Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 (постанова втратила чинність 20.02.2013 року).

Відповідно до зазначеного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 і який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, проект відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення погоджується або перепогоджується з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, а також підлягає державній землевпорядній експертизі, після якої замовник подає проектні матеріали відповідно до сільської, селищної, міської ради або до районної державної адміністрації для прийняття рішення.

Сільська, селищна, міська рада розглядає проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту. Рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акта на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням.

Виходячи з положень ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання(передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною.

Надані по справі докази не містять даних про те, що стосовно спірної земельної ділянки Бердянською міською радою приймалися рішення щодо зміни її з категорії землі рекреаційного призначення на землю забудови з дотриманням вказаного Порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позивачем порушення Бердянською міською радою при прийнятті рішення про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки вимог чинного законодавства, у тому числі ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації", відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення підлягають обов'язковій державній експертизі.

Всупереч вказаним вимогам закону та ч.9 ст.118 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації при виділенні земельної ділянки АДРЕСА_1 не проводилась.

Крім того, земельна ділянка, яка надана у власність ОСОБА_3 розташована в межах двохкілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, на відстані 98 метрів, що підтверджено інформацією Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області № 0569/01-23 від 19.02.2014 року (а.с. 172-173).

Відповідно ч.1,3 ст.60 ЗК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

У відповідності до вимог ст.88 Водного кодексу України, чинної на момент виникнення даних правовідносин, уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Відповідно ст.90 Водного кодексу України, прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об'єктів, об'єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об'єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не правильно застосував норми ст.ст. 59, 60 Земельного Кодексу України, ст.ст. 88,90 Водного Кодексу України, ст.ст. 17,18 Закону України «Про основи містобудування», ст. 13 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», а тому дійшов хибного висновку про те, що на момент прийняття рішення про виділення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009 року прибережна смуга встановлювалася у розмірі 40 метрів, а тому врахована при відведенні земельної ділянки у власність.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, відповідно якої прибережна захисна смуга встановлюється шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 21,05.2014 року, № 6-171цс14 від 05.11.2014 року, № 6-175цс14 від 19.11.2014 року та № 6-52 цс від 22.05.2015 року.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову прокурора в частині визнання незаконним та скасуванні п.п. 5, 5.56 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року; визнання недійсним виданого на ім'я ОСОБА_3 державного акта про право власності на земельну ділянку та про повернення земельної ділянки територіальній громаді м. Берядянська.

Щодо заявлених прокурором вимог про скасування запису від 29 липня 2010 року про державну реєстрацію державного акта серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку, то вони задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не належить до передбаченого законом способу захисту порушеного права, бо не погоджується з положенням Закону України від 01.07.2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ст. 26 вказаного Закону записи до Державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Отже, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку, а не реєстрації державного акту. Крім того, державний реєстратор в якості відповідача у позові по даній справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п.п. 5, 5.56 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передана у приватну власність ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0997га для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 29 липня 2010 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0997га., виданого на ім'я ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва та розташована за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0997га, що розташована за адресою АДРЕСА_1, за належністю територіальній громаді м. Бердянськ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: