У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У лиcтопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 30 жовтня 2014 року вона уклала з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» договір банківського вкладу № 360001, за умовами якого передала відповідачу 95 000,00 грн строком на 14 днів зі сплатою 20 % річних. 05 листопада 2014 року вона надіслала відповідачу заяву про повернення вкладу після закінчення строку дії договору, а саме 13 листопада 2014 року. Однак спроби отримати усі наявні кошти готівкою одноразово через банкомат або у касі виявилися неможливими через відсутність готівкових коштів.

Посилаючись на порушення умов договору позивач просила стягнути на її користь відсотки за користування коштами на час повернення вкладу у розмірі 1 388,65 грн, 67 574,69 грн пені, 3 % річних у розмірі 186,11 грн, а також 10 000,00 грн моральної шкоди, а всього 79 149,45 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь позивача 6 016,31 грн, з яких 3 % річних у розмірі 186,11 грн, 5 830,20 грн пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів за користування вкладом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_4 1 388,25 грн процентів за користування вкладом.

Рішення в частині стягнення загальної суми змінено, шляхом збільшення її з 6 016,31 грн до 7 404,56 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що у зв'язку з несвоєчасним поверненням вкладу позивачці з відповідача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України та закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» має бути стягнута пеня та 3 % річних.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування вкладом, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 1061 ЦК України з відповідача мають бути стягнути проценти за користування вкладом, які повинні нараховуватись від дня наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року в частині, яка не скасована та не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова