Справа № 484/4994/14-ц
Провадження № 2/484/111/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015р. .Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шилакіна Л.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на цю частку та виплату грошової компенсації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про припинення його права власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області, стягнення з неї на користь відповідача 9730грн. вартості вище вказаної частини будинку та визнання за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області, належної відповідачу.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказала, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбу, який було розірвано. У 2013р. між нею та ОСОБА_3 було укладено мирову угоду, що була затверджена судом, відповідно до якої за ними в рівних частках визнається право власності на будинок з будівлями та спорудами №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області. Однак між ними виникли стійкі неприязні стосунки, що унеможливлюють спільне володіння та користування майном.

У спірному будинку відповідач не проживає, однак користується ним. При цьому він влаштовує сварки, перешкоджає використовувати господарські будівлі, забирає з двору матеріальні цінності, які йому не належать. При цьому відповідач має інше житло житловий будинок №8 по вул.. Верхній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області, який він успадкував від батьків.

Вважає, що у звязку з тим, що спільне володіння і користування житловим будинком №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області неможливе, є підстави для припинення права власності на 1/2 частину вказаного будинку, яка належить відповідачу.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник за довіреністю ОСОБА_4 позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити, вказуючи, що у разі задоволення позову будуть істотно порушені його права та права членів його сімї, оскільки він користується своєю часткою господарських будівель біля будинку. Крім того, в його частині будинку зареєстрований його малолітній син ОСОБА_6, 12.02.2014р. При цьому у власності іншого житла він не має. Також відповідач не погодився з оцінкою вартості будинку.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, в судовму засіданні підтримав рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини при Первомайській районній державній адміністрації від 04.06.2015р. та просив в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.12.2013р. було затверджено мирову угоду, укладену між сторонами про розподіл спільного майна подружжя, за умовами якої за сторонами визнано право власності по 1/2 частці житлового будинку з будівлями та спорудами №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області за кожним.

Виходячи із положень ст. 41 Кнституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку встановленому законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Протоколу № 1 Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні; частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених частинами 1-3 частини статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-81 цс/11, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Тому інтереси співвласника, по якому виноситься рішення щодо припинення права власності, мають враховуватися як найповніше. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей обєкта, який є спільним майном.

Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач в судовому засіданні зазначила, що спільне володіння вказаним майном не можливе через неприязні стосунки, що стались між нею та відповідачем. Будинок складається з двох кімнат, в якій проживає позивач, а в іншій їхній неповнолітній син. При цьому, відповідач має інше житло будинок по вул.. Верхній, 2 в с.Підгіря Первомайського району.

Наявність неприязних стосунків між позивачем та відповідачем підтверджується рішенням виконавчого комітету Підгірєвської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 26.06.2014р. №14 (а.с. 19-22).

При цьому, позивач та її представник стверджували, що інтереси відповідача порушені не будуть, оскільки він має у власності будинок по вул.. Верхній, 8 в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області, який він отримав у спадок після смерті батьків. Також, вони зазначили, що поділ будинку в натурі з відособленими виходами неможливий.

Однак жодних доказів на підтвердження викладеного позивач суду не надала, від проведення експертизи з метою зясування питання щодо можливості поділу будинку в натурі, відмовилась.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, вказав, що дійсно у спірному будинку він не проживає, однак користується господарчими будівлями біля будинку, крім того, у його частині будинку зареєстрований його малолітній син ОСОБА_6

При цьому він також пояснив, що від прийняття спадщини після смерті батьків у вигляді будинку він відмовився на користь своєї рідної сестри, яка іншого житла не має, але на теперішній час свідоцтво про право на спадщину нею не отримано.

Вважає, що припинення його права власності на частину будинку із господарчими будівлями істотно порушать його права та права його малолітньої дитини.

З повідомлення Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області від 27.05.2015р. вбачається, що 27.02.2015р. у будинку №50 по вул.. Набережній в с.Підгіря Первомайського району на підставі заяви ОСОБА_3 був зареєстрований його малолітній син ОСОБА_6, 12.02.2014р.

В судовому засідання представник позивача та позивач, стверджували, що реєстрація дитини здійснена відповідачем з метою утруднення припинення його права власності на частину вище вказаного будинку. Дитина разом з відповідачем проживає в іншому будинку, отже у випадку задоволення позову права дитини не будуть порушені.

Однак, 04.06.2015р. комісія з питань захисту прав дитини при Первомайській районній державній адміністрації прийняла рішення, з якого вбачається, що у випадку позбавлення відповідача справа власності на 1/2 частину будинку №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області будуть порушені права малолітньої дитини ОСОБА_6. 12.02.2014р.

При цьому, з ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.12.2013р. вбачається, що позивач має у власності інше житло квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Крім того, позивач просила стягнути з неї на користь відповідача вартість 1/2 частини вказаного будинку в сумі 9730грн. На підтвердження позовних вимог позивач надала висновок оцінювача про вартість вказаної частини будинку станом на 08.05.2014р., яка на момент звернення до суду втратила достовірність. Іншої оцінки вартості спірного майна позивач не надала, від проведення експертизи з метою зясування вартості будинку вона відмовилась.

Відповідно до п.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто, позивач повинна була завчасно внести вартість частки відповідача у спірному будинку, на депозитний рахунок суду першої інстанції.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази такої попередньої сплати позивачем вартості частки відповідача.

Так, в своєму рішенні Європейський Суд з прав людини у справі «ОСОБА_7 проти України» від 21.12.2010 року (заява№3504105), зазначив що, попередня сплата на депозитний рахунок вартості частки, була і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Це положення відображає Конституційну гарантію попередньої компенсації за будь - яке позбавлення права власності.

Встановлені обставини свідчать про те, що позбавлення відповідача права власності на частку у спірному майні житловому будинку у даному випадку суттєво порушує його законні права та права його малолітньої дитини, і в результаті цього шкода, заподіяна відповідачу в даному випадку, буде істотною.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 9730грн. вартості вище вказаної частини будинку та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами №50 по вул. Набережній в с.Підгіря Первомайського району Миколаївської області, належної відповідачу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: