Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 233/76/15-ц
Провадження № 22-ц/778/3252/15
Головуючий у 1-й інстанції: Янюка Ю.Б.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Панкеєва О.В.,

ОСОБА_2

При секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Донецької області, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури, зазначивши, що 13 лютого 2014 року вона звернулась із заявою до СБУ по факту незаконного прослуховування її мобільного телефону. Цю її заяву передали на розгляд до прокуратури Донецької області і у квітні 2014 року вона отримала від відповідача відповідь від 18 березня 2014 року, в якій її повідомили про проведення негласних слідчих дій, у зв'язку з чим прослуховувався її мобільний телефон. У цьому листі не вказано, який злочин нею вчинено, хто є по справі потерпілим, не вказаний номер кримінального провадження, про підозру у скоєнні злочину їй не повідомляли, і взагалі ніхто не ставив до відома про проведення негласних слідчих дій. Зазначила, що ухвала слідчого судді від 23 травня 2013 року, на підставі якої провадились негласні слідчі дії, взагалі її не стосується.

Після отримання відповіді з прокуратури Донецької області від 18 березня 2014 року її стан здоров'я суттєво погіршився, в результаті чого вона 04 квітня 2014 року звернулась за медичною допомогою та понесла витрати на придбання ліків на загальну суму 1 857 грн.. Також з вини відповідача вона понесла витрати на: підготовку позову та скарг 71, 60 грн., поштові послуги 226 грн., транспорт 203,04 грн., придбання тонометру для вимірювання артеріального тиску 257,75 грн., а всього їй спричинена матеріальна шкода в розмірі 2 615,19 грн..

Крім цього їй відповідачем спричинена моральна шкода у розмірі 20 000грн., бо вона нервувала, у неї боліло серце та піднявся тиск у зв'язку із не реєстрацією її заяви про злочин, відсутністю відповідної постанови по її заяві, чим порушені її законні права.

У зв'язку з зазначеним, позивач просила суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 2 615 грн. 19 коп. та моральна шкода у розмірі 20 000 грн..

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення вимог норм діючого законодавства, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до відповідачів про відшкодування шкоди, суд обгрунтовно виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази її завдання позивачу.

Згідно до вимог норм ст., ст. 58, 59 ЦПК України сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що слідчим відділом ОВС та ОГ ЗО СУ ГУМВС України в Донецькій області 28 травня 2013 року були внесені відомості до ЄДР за № 000805 на підставі заяви ОСОБА_5 щодо вчинення адвокатом ОСОБА_6, який є сином позивача, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України, та 19 серпня 2013 року за № 001018 на підставі рапорту слідчого щодол вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Під час досудового розслідування зазначеного кримінального правадження, у рамках оперативно-розшукової справи категорії „Захист № 800-4/24/13 проведено зняття інформації з транспортних телекомунакаційних мереж абонентського номеру „099-951-32-63. Приводом для його проведення стала інформація про використання ОСОБА_6 цього номеру мобільного телефону, що встановлено з його візитних карток, оголошень та витягів у соціальних мережах, показань потерпілого ОСОБА_5.

На підставі вищенаведеної інформації ухвалою слідчого судді Донецької області від 23 травня 2013 року задоволено клопотання начальника відділу боротьби з корупцією УБОЗ ГУМВС в Донецькій області про надання дозвілу на проведення оперативно-розшукових заходів у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру „099-951-32-63 у відношенні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін 60 діб.

Листом від 18.03.2014 року за № 19-89-14 у відповідь на заяву ОСОБА_3 начальником відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратори Донецької області позивачу розяснені вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо порядку проведення негласних слідчих(розшукових) дій, зокрема: - норми ст. 260 КПК України про те, що аудіоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати що розмови цієї особи або інші звуки, повязані з її діяльністю можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування / а.с.29 /.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.01.2015 року, залишеної без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року, скарга ОСОБА_3 на невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 13 лютого 2014 року повернута їй за відсутності достатніх законних підстав для поновлення пропущеного строку для подання цієї скарги / а.с.65 /.

Вищенаведене не є доказами незаконості дій органів прокуратури і не надає підстав вважати, що позивачу такими діями було заподіяно матеріальної і моральної шкоди.

Нормами ч. 1 ст. 1176 ЦК України передбачено, що якщо шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, вона відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК України).

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

За положеннями ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чипостанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 3 цього Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За ст.8 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому цією ж нормою Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже застосування в порядку вимог ст. 260 КПК України аудіоконтролю за приватним спілкуванням ОСОБА_3 без її відома на підставі ухвали слідчого судді для запобігання злочину та для захисту прав інших осіб здійсненно у законному порядку і не є підставою виникнення матеріальної і моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки. Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: