РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22357/14-ц

пр. № 2/759/1883/15

28 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарях - Павлишиній А.А., Дюрич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача та просила постановити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з народження проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обовязків не виконує, не бере педагогічної, маетріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуюються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність та в порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився надіслав до суду клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутність та винести рішення в інтересах малолітньої дитини.

Дослідивши надані матеріали справи, пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, актовий запис № 2891, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 (а.с. 7).

Позивач та неповнолітня ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1. (а.с. 8 - форма 3).

Згідно довідки, яка видана Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією дошкільним навчальним закладом № 390, в тому що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 390 Святошинського району м. Києва з травня 2014 року по теперішній час та здобуває дошкільну освіту (а.с. 9).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_3 від 03 грудня 2014 року, у складі комісії: ОСОБА_4 - методиста та ОСОБА_5 - вихователя, встановлено, що сім'я проживає у власній квартирі у АДРЕСА_1, дитина проживає в одній кімнаті з мамою, в іншій кімнаті живе бабуся. Вся квартира світла, чиста, простора, прибрана. У дитини є своє ліжко, місце для занять та ігор. Вихованням дитини займається мати. Батько дитини живе окремо, за весь час жодного разу не приходив і не цікавився дитиною (а.с. 14-15).

Як вбачається із заяви, завіреної приватним нотаріусом Рева Н.І. Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 не заперечує, щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, її навчання, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не допомагає матеріально, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 141, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 63, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: