Справа № 127/3825/15-ц
Провадження № 2/127/2440/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2015 року ПАТ КБ „Приватбанк (надалі Банк) звернулось до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який мотивовано тим, що 03.03.2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №VIW3AE00001091, відповідно до якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредит в розмірі 15 494,75 доларів США на термін до 01.03.2013 року, а Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором. Відповідно до Кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно Кредитного договору, у випадку порушення зобовязань за Кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

ОСОБА_2, в порушення умов кредитного договору, не здійснював погашення заборгованості за кредитом в порядку та строки, встановлених кредитним договором, у звязку з чим станом на 14.01.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 56 358,63 доларів США, яка складається з наступного:

· 14 811,53 доларів США заборгованість за кредитом;

· 2 273,90 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом;

· 374,29 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

· 36 200,07 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Кредитним договором;

а також штрафи відповідно до Кредитного договору:

· 15,85 доларів США штраф (фіксована частина);

· 2 682,99 доларів США штраф (процентна частина).

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_2 за Кредитним договором №VIW3AE00001091 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 03.03.2008 року укладено договір поруки, відповідно до п.5 якого позивачем було направлено відповідачам письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за вказаним кредитним договором. Ця вимога була залишена відповідачами без уваги, заборгованість перед позивачем відповідачами не погашено.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по кредиту в розмірі 2 395,73 доларів США, з яких: 929,97 доларів США проценти за користування кредитом, 238,68 доларів США комісія, 1 168,65 доларів США пеня, 58,43 доларів США штраф (фіксована частина). Вся сума заборгованості еквівалентна, відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.06.2015 року стосовно курсу валют (1 долар США=21,15 гривня), 50 669,68 гривням.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 надав заяву, в якій зазначено, що між ним та позивачем досягнуто домовленість про зменшення суми заборгованості до 2 395,73 доларів США, яку він визнає, проти задоволення позову в цій частині не заперечує, вказаною домовленістю враховано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, від 16.03.2011 року, згідно якого з нього вже стягнуто 19501, 17 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 12.06.2015 року не з`явився, будучи належно повідомленим про день час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги зміст заяв представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та відповідача ОСОБА_2 про визнання позову в частині змінених позовних вимог, суд зважає на наступне.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси третіх осіб, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитором та ОСОБА_2Ю, як позичальником, укладено кредитно-заставний договір №VIW3AE00001091, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 494,75 доларів США для придбання автомобіля, реєстрації предмета застави в державному реєстрі та оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту, з кінцевим терміном до 01.03.2013 року (а.с.10-16).

За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплачувати відсотки у розмірі 10,56% річних, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 280,83 доларів США в момент видачі кредиту, винагороду за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати, та винагороду за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до ст.16.9 Кредитного договору, винагороду за резервування ресурсів у розмірі 2,04% від суми зарезервованих ресурсів.

Згідно п.17.8 щомісяця в період сплати (з 3 по 7 число кожного місяця) відповідач зобовязався сплатити щомісячний платіж розмірі 350,77 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним.

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_2 за Кредитним договором №VIW3AE00001091 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 03.03.2008 року укладено договір поруки (а.с.17).

Згідно п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п.4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У відповідності до п.5-6 вказаного договору поруки, у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор 06.02.2015 року направив на адресу позичальника та поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобовязань, протягом 5 днів після отримання якої поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені у вимозі (а.с.7), що підтверджується реєстром №2724 групових поштових відправлень - рекомендованих листів (а.с. 8-9).

Згідно п. 12 договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором, а отже порука ОСОБА_3 за основним зобовязанням не припинена, оскільки строк виконання основного зобовязання закінчився лише 01.03.2013 року.

16.03.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці винесено заочне рішення у справі №2-1004/11 за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №VIW3AE00001091 в сумі 19 501,17 доларів США, що еквівалентно 154 254,24 грн. (а.с.57), яке набрало законної сили (а.с. 51).

Враховуючи наявність вказаного рішення та те, що відповідачами не виконуються зобовязання за кредитним договором, представником позивача надано заяву, яку долучено до матеріалів справи, про зменшення розміру позовних вимог та встановлено заборгованість в розмірі 2 395,73 доларів США, з яких: 929,97 доларів США становлять проценти за користування кредитом, 238,68 доларів США комісія, 1 168,65 доларів США пеня, 58,43 доларів США штраф (процентна складова). Вся сума заборгованості еквівалентна, відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.06.2015 року стосовно курсу валют (1 долар США=21,15 гривня), 50 669,68 гривням.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи те, що виконання зобовязання боржником та поручителем за кредитним договором та договором поруки не проведено та те, що рішення суду як і зобовязання також залишається не виконаним, суд знаходить обґрунтованою вимогу про нарахування відсотків за користування кредитом після постановлення рішення суду, комісії та штрафних санкцій за його невиконання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Суд зазначає, що стягнення узагальнюючої суми заборгованості по всім зобов'язаннях, передбаченим кредитним договором в іноземній валюті суперечить нормам законодавства, яке визначає випадки та порядок використання іноземної валюти як засобу платежу на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок використання іноземної валюти на території України є декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

Пункт 2. ст. 1 Декрету визначає валютні операції як дії, які здійснюються з метою переходу права власності на валютні цінності.

Неустойка за своїм функціональним призначенням є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань. Тому, використання іноземної валюти при сплаті неустойки є недопустимим, оскільки така операція не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

П.14.10 Кредитного договору визначено, що сплата неустойки за порушення зобов'язань здійснюється в гривнях. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати

В п.14.9 Кредитного договору зазначено, що при порушенні будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів, Банк має нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання.

Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України.

Позивач просив стягнути заборгованість по курсу Національного Банку України станом 11 червня 2015 року із розрахунку 21,15 грн. за один долар США, у цьому звязку суд вважає, що розмір боргу підлягає стягненню за курсом, який вказує позивач у національній грошовій одиниці.

З огляду на викладене, суд визначає суму заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором перед позивачем, яка виникла у нього станом на 14.01.2015 року, становить 2 395,73 доларів США, з яких:

· 929,97 доларів США - проценти за користування кредитом, що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 19 668,87 гривень;

· 238,68 доларів США комісія, що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 5 048,08 гривень;

· 1 168,65 доларів США пеня, що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 24 716,95 гривень;

· 58,43 доларів США штраф (процентна частина), що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 1 235,79 гривень;.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору.

Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача, в розмірі встановленому судом.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 506, 69 грн., судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 525,526,553-554,559, 626, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-218 ЦПК України, Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк заборгованість за кредитно-заставним договором № VIW3AE00001091 від 03.03.2008 року в розмірі 2 395,73 доларів США, з яких:

· 929,97 доларів США - проценти за користування кредитом, що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 19 668,87 гривень;

· 238,68 доларів США комісія, що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 5 048,08 гривень;

· 1 168,65 доларів США пеня, що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 24 716,95 гривень;

· 58,43 доларів США штраф (процентна частина), що за офіційним курсом НБУ на 11.06.2015 року еквівалентно 1 235,79 гривень;.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк судові витрати у виді судового збору в сумі 506, 69 (пятсот шість гривень, 69 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: