Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі
головуючого судді Процько Я.В.,
при секретарі Зубко О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав було відмовлено.

На дане рішення 16 червня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і 18 червня 2015 вказана справа надійшла до апеляційного суду Тернопільської області.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2015 року зазначена справа була повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Сторони у судове засідання не зявились з невідомих на те суду підстав, що, в силу ч. 3 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення.

Суд, оглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було дві вимоги: перша майнового характеру, про стягнення аліментів, та друга не майнового, про позбавлення батьківських прав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року, із позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. (246,60 грн.)

Із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів м.з.п., а з позовних вимог не майнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року)

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Всупереч даним вимогам закону при зверненні до суду позивач не сплачував судового збору, хоча відповідних пільг немає.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, вирішивши зазначений вище спір не виклав свого висновку, щодо питання про стягнення судового збору.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може … ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За даних обставин у справі слід ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 487,2 грн. судового збору (243,60 за вимогу про стягнення аліментів та 246,60 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав).

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. і 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Процько Я.В.