Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Нагорняка В.А.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежа Л.Г., про визнання недійсним договору дарування квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 07 березня 2007 року, укладений між ним та його племінником ОСОБА_4

Свої вимоги мотивував тим, що він з 1989 року до теперішнього часу проживає у спірній квартирі, яка є його власністю. У березні 2007 року племінник та його родичі запропонували скласти заповіт та обіцяли йому допомагати. Він підписав його, не прочитавши, проте наміру позбавлятись своєї квартири не мав. Вважає, що відповідач використав його похилий вік і, зловживаючи довірою, навмисно ввів його в оману.

Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір дарування кооперативної квартири АДРЕСА_1, укладений 07 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежею Л.Г. за реєстровим № 1292.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи встановлено, що позивач з 1989 року і по даний час зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1, іншого житла не має.

07 березня 2007 року сторони уклали договір дарування вказаної вище квартири, який посвідчила приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Добролежа Л.Г. за № 1292.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, застосувавши до даних правовідносин норми ст. 229 ЦК України, виходив з того, що угода була укладена під впливом помилки, волевиявлення позивача на її укладення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

У п. 20 цієї постанови роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України встановлено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Звертаючись до суду з позовом, правовою його підставою ОСОБА_3 зазначав ст. 230 ЦК України.

Письмової заяви про зміну позовних вимог відповідно до ст. 31, ч. 1 ст. 119 ЦПК України позивач не подавав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на ст. 229 ЦК України, не звернувши уваги на те, що вказані норми регулюють різні правовідносини, а саме: ст. 229 ЦК України - недійсність правочину внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення; ст. 230 ЦК України - недійсність правочину внаслідок навмисного введення сторони в оману.

Змінивши правове обґрунтування позову та застосувавши як підставу для задоволення позову ст. 229 ЦК України (вчинення правочину під впливом помилки), на яку позивач не посилався при його пред'явленні, суд першої інстанції на порушення вимог ст. 303 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув, на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

В.А. Нагорняк

В.А. Черненко

С.П. Штелик