Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа №377/403/15-ц

Провадження №2/377/193/15

30 квітня 2015 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі: Ахутіній А.А.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Міщенко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ», третя особа Славутицький міський військовий комісаріат Київської області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:
6 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю просить визнати звільнення з роботи ОСОБА_3 за ст. 28 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» на посаді охоронника ІІІ-го розряду, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 02 лютого 2015 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» на посаду охоронника ІІІ-го розряду згідно наказу № 9 від 02.02.2015 року. 2 березня 2015 року позивача терміново було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно повістки № 559. Позивачем були виконані всі вимоги повістки після чого він отримав нову повістку Славутицького міського військового комісаріату, відповідно до якої він був призваний згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за мобілізацією і зарахований в команду № НОМЕР_1 , для чого йому необхідно було з`явитися 10 березня 2015 року о 7 годині на збірний пункт за адресою: АДРЕСА_1 , про що він негайно повідомив відповідача і пред`явив повістку. Натомість відповідач, не пояснюючи причин, вручив позивачеві наказ про його звільнення від 05.03.2015 року № 12 та трудову книжку із записом № 46 про звільнення. Згідно наказу № 12 від 05 березня 2015 року, виданого генеральним директором ТОВ «Вінко КЛ» ОСОБА_2 , 5 березня 2015 року звільнено ОСОБА_3 з посади охоронника ІІІ розряду ТОВ «Вінко КЛ» за ст. 28 КЗпП України з підстави «не пройшов випробувальний термін». Проте, звільнення позивача із займаної посади є незаконним та безпідставним, оскільки позивач не перебував на випробуванні в ТОВ «Вінко КЛ», а був прийнятий на постійну роботу на посаду охоронника ІІІ розряду. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігається місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. За таких умов згідно ч.1 ст.235 КЗпП України позивач повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивачу незаконним звільненням було завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок таких протиправних дій відповідача він залишився без роботи і заробітної плати, яку він оцінює в розмірі 5000 гривень.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги, пославшись на те, що позивач був незаконно звільнений з роботи згідно ст. 28 КЗпП України, оскільки він був прийнятий на роботу без випробувального терміну, про що свідчить його заява про прийняття на роботу. З наказом відповідача, в якому зазначено, що позивач прийнятий на роботу з випробувальним терміном строком на два місця, позивач ознайомлений не був. Таким чином, в порушення ст. 26 КЗпП України випробувальний термін при прийнятті на роботу було встановлено в односторонньому порядку відповідачем, тому звільнення позивача за ст. 28 КЗпП України, є незаконним, і позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Незаконними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач безпідставно був позбавлений права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сім`ї. Також постійні хвилювання про те, як матеріально забезпечити себе та свою сім`ю, тримало позивача в постійній нервовій та психологічній напрузі, в зв`язку з чим позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечував, пославшись на те, що випробувальний термін був погоджений з позивачем в усному порядку. Не дивлячись на те, що позивач не ознайомився під підпис з наказом про прийняття на роботу, але він знав, що всі працівники приймаються на роботу лише з випробувальним терміном, підтвердженням чого є посадова інструкція, з якою позивач був ознайомлений. За час роботи у ТОВ «Вінко КЛ» він зарекомендував себе як працівник з низьким професійним рівнем. В середині лютого 2015 року позивач зізнався йому, що не може виконувати трудові обов`язки і займає чуже місце. 2 березня 2015 року, відпрацювавши зміну, позивач пообіцяв, що буде писати заяву про звільнення за власним бажанням, тому він 2 березня 2015 року видав наказ про заборону позивачу виконувати обов`язки. Оскільки ОСОБА_3 не з`являвся на роботу і не писав заяву про звільнення за власним бажанням, то він 5 березня 2015 року видав наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи як такого, що не пройшов випробувальний термін. 10 березня 2015 року позивач прийшов на роботу і показав повістку, пояснивши, що його мобілізують, але оскільки він був уже звільнений, то він вручив йому трудову книжку та повідомив, що він звільнений як такий, що не пройшов випробувальний термін.

Представник третьої особи Міщенко К.Ю. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що 2 березня 2015 року позивачу вручили мобілізаційну повістку, відповідно до якої йому треба було з`явитися у Славутицький міський військкомат. Прибувши 3 березня 205 року до військкомату, ОСОБА_3 одержав направлення на медогляд. 3 березня та 4 березня 2015 року позивач проходив медогляд. З результатами медогляду 4 березня 2015 позивач з`явився до військкомату, де йому виписали бойову повістку, відповідно до якої він повинен був з`явитися 10 березня 2015 року о 7 годині на збірний пункт за адресою: АДРЕСА_1 . Відправлений був ОСОБА_3 до місця служби 13 березня 2015 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 2 березня 2015 року ОСОБА_3 була подана заява генеральному директору ТОВ «Вінко КЛ» ОСОБА_2 про прийняття його на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» на посаду охоронника (а.с. 44).
Відповідно до наказу генерального директора ТОВ «Вінко КЛ» Лутченка В.І. № 9 від 2 лютого 2015 року ОСОБА_3 позивач у справі, був прийнятий на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» на посаду охоронника ІІІ розряду з 2 лютого 2015 року з випробувальним терміном на два місяці (а.с. 37 ).

Як вбачається із зазначеного наказу, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач з даним наказом під розписку не ознайомлений.

2 лютого 2015 року директором ТОВ «Вінко КЛ» з позивачем було проведено ввідний інструктаж (а.с. 46).

Наказом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» Лутченка В.І. № 11 від 2 березня 2015 року охоронника ОСОБА_3 було звільнено від виконання функціональних обов`язків у групі швидкого реагування з 02.03.2015 року до особового розпорядження у зв`язку з низьким професіональним рівнем та морально нестабільним станом, з яким позивач також ознайомлений не був(а.с. 36).
Повісткою № 559 від 02.03.2015 року т.в.о. Військового комісара Славутицького міського військового комісаріату відокремленого підрозділу Київського ОВК Буяло Ю.М. було зобов`язано ОСОБА_3 негайно з`явитися в Славутицький міський військовий комісаріат(а.с. 11).

Як вбачається із вказаної повістки, ОСОБА_3 прибув до Славутицького МВК 03.03.2015 року о 8 годині, вибув із Славутицького МВК 4 березня 2015 року о 17 годині.

4 березня 2015 року ОСОБА_3 була вручена повістка т.в.о. Військового комісара Славутицького міського військового комісаріату відокремленого підрозділу Київського ОВК Буяло Ю.М., відповідно до змісту якої ОСОБА_3 згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призваний за мобілізацією і зарахований в команду № НОМЕР_1 та наказано йому 10 березня 2015 року з`явитися на збірний пункт за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12, 49).

Згідно поіменного списку військовозобов`язаних, які оповіщені і зібрані Славутицьким міським військовим комісаріатом у команду НОМЕР_2 ЗС2, ОСОБА_3 у складі команди відправлений у розпорядження командира частини НОМЕР_3 в м.Тетерів Житомирської області 13 березня 2015 року(а.с. 48).

Наказом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» Лутченка В.І. № 12 від 5 березня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади охоронника ІІІ розряду ТОВ «Вінко КЛ» за ст. 28 КЗпП України, який не пройшов випробувальний термін з 5 березня 2015 року(а.с. 14).
Згідно ч.1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.
Як зазначено у листі Міністерства соціальної політики України від 04.04.2012 року 3 54/06/187-12 щодо звільнення працівника, який не витримав випробування, одностороннє встановлення власником умови про випробування є недопустимим. З урахуванням цього умова про випробування буде вважатися законною у таких випадках:
1) умова про випробування внесена в письмово оформлений трудовий договір і повторена в наказі про прийняття на роботу; 2) умова про випробування застережена в заяві про прийняття на роботу і повторена в наказі про прийняття на роботу; 3) умова про випробування не міститься в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений під розписку до початку роботи; 4) умова про випробування не застережена в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений після початку роботи і при цьому він не заперечував проти внесення в наказ такої умови.
В судовому засіданні встановлено, що трудовий договір між позивачем та відповідачем письмово оформлений не був, в заяві ОСОБА_3 про прийняття на роботу умова про випробування застережена не була. Умова про випробування була внесена в наказ про прийняття на роботу, проте з даним наказом позивач під розписку ознайомлений не був ні до початку роботи, ні після початку роботи, що представником відповідача не заперечувалося.
Як вбачається з пояснень представника позивача, позивачу не було відомо, що його прийнято на роботу з випробувальним терміном.
Таким чином, відповідачем в порушення ч.1 ст. 26 КЗпП України було встановлено випробування при прийнятті на роботу ОСОБА_3 в односторонньому порядку, що є недопустимим, тому умова про випробування є протиправною, а звільнення позивача з посади охоронника ІІІ розряду ТОВ «Вінко КЛ» за ст. 28 КЗпП України, як такого, що не пройшов випробувальний термін, є незаконним.
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин ОСОБА_3 підлягає поновленню на попередній роботі, оскільки він був звільнений відповідно до ст. 28 КЗпП України без законної підстави.

Частина 2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.3 ст. 119 КЗпП України, на які послався позивач в позовній заяві, при вирішенні питання про поновлення позивача на роботі застосуванню не підлягають, оскільки позивач був звільнений з роботи 5 березня 2015 року, а призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 13 березня 2015 року, тобто вже після звільнення з роботи.

Доводи представника відповідача про те, що позивач знав про встановлення випробування при прийнятті на роботу, бо до початку роботи він був ознайомлений з посадовою інструкцією охоронника, в п.5 розділу І якої зазначено, що до самостійного виконання охоронних функцій призначаються охоронники, які пройшли випробувальний термін та допущені до виконання обов`язків, суд до уваги не приймає, оскільки суду не надано доказів того, що позивач був ознайомлений з цією інструкцією. Крім того, у вказаній інструкції передбачені кваліфікаційні вимоги, права та обов`язки всіх охоронників, які приймаються на роботу, а виходячи із змісту ч.1 ст. 26 КЗпП України, випробування при прийнятті на роботу встановлюється угодою сторін між власником або уповноваженим ним органом та конкретним працівником. З цих підстав не приймаються до уваги і посилання представника відповідача на ознайомлення позивача із ввідним інструктажем з питань охорони праці, під час якого позивачу також було повідомлено про прийняття його на роботу випробуванням.

Як зазначено у ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Згідно довідки ТОВ «Вінко КЛ» № 26 від 30.04.2015 року середньоденна заробітна плата позивача, обчислена відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», становить 66,99 гривень(а.с. 59).

Як вбачається із довідки ТОВ «Вінко КЛ» № 27 від 30.04.2015 року, кількість робочих днів за час вимушеного прогулу позивача за період з 06.03.2015 року по 30.04.2015 року становить 38 робочих днів(а.с. 58).

З урахуванням наведеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2545,62 гривень( 66, 99 гривень середньоденна заробітна плата х 38 робочих днів вимушеного прогулу).

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як пояснив представник позивача у суді, позивачу внаслідок безпідставного звільнення завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що позивач був позбавлений права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сім`ї. Постійні хвилювання про те, як матеріально забезпечити себе та свою сім`ю, тримало позивача в постійній нервовій та психологічній напрузі.

Виходячи з характеру порушень прав позивача та тривалості його моральних страждань, засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює розмір відшкодування моральної шкоди на суму 1000 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в зв`язку з чим вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановлених для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір на користь держави в розмірі, передбаченому п.п.1 та п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за вимоги майнового та немайнового характеру, від сплати якого позивач звільнений, що становить 487 гривень 20 копійок (243,60 гривень +243,60 гривень).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 на роботі у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» на попередній посаді охоронника ІІІ розряду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2545 гривень 62 копійки, на відшкодування моральної шкоди 1000 гривень, всього на загальну суму 3545 гривень 62 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінко КЛ»на користь держави судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення на роботі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 5 травня 2015 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька