У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., за участі заявника ОСОБА_1, представника ДВС ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського МУЮ, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2014 року Селидівським міським судом Донецької області у справі за її позовом до ОСОБА_4 було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено та зобовязано ОСОБА_4 надати скаржнику дублікат ключів від вхідних дверей квартири за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Комсомольська, 22/4 та нежилого приміщення за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Первомайська, 37 в термін трьох діб після набрання законної сили рішення суду. На підставі цього Селидівським міським судом було видано виконавчий лист, в який ухвалою суду 23.03.2015 року було внесено виправлення «дублікати ключів», замість «дублікат ключів». Дана ухвала була надана до відділу ДВС Селидівського МУЮ, але не виконується. Постановою державного виконавця від 05.05.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Вважає такі дії виконавця протиправними. Просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скаржник в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона відмовилася отримати дублікати ключів у відсутності ОСОБА_4, її кілька разів викликали до відділу ДВС, виконавець намагався передати ключі. Вважає, що якщо отримає ключі у відсутності боржника ОСОБА_4, то її в подальшому звинуватять у якомусь злочині. Просить задовольнити скаргу.

Представники відділу ДВС Селидівського МУЮ в судовому засіданні заперечували про поданої скарги, пояснили, що стягувач самостійно відмовилася отримати дублікат ключів, а тому перешкоджає виконанню рішення суду, тому постанова винесена правомірно. Просять відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Рішенням Селидівського міського суду від 23.09.2014 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні часткою в праві спільної часткової власності, позовні вимоги задоволено та зобовязано ОСОБА_4 надати ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей квартири за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Комсомольська, 22/4 та нежилого приміщення за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Первомайська, 37 в термін трьох діб після набрання законної сили рішення суду.

На підставі цього, 08.10.2014 року Селидівським міським судом видано виконавчий лист № 242/840/14-ц.

Ухвалою Селидівського міського суду від 23.03.2015 року у виконавчому листі внесено виправлення «дублікати ключів», замість «дублікат ключів».

Постановою державного виконавця відділу ДВС Селидівського МУЮ від 05.05.2015 року виконавчий лист № 242/840/14-ц повернуто, оскільки стягувач перешкоджає виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та обовязки. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу до суду може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод та пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

У відповідності з приписами частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» далі (Закон) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої ст. 11 Закону державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою ст. 25 Закону передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (частина перша ст. 27 Закону).

Заходами примусового виконання рішень згідно ст. 32 Закону є: звернення стягнення на кошти та інше майно(майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб, або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно зі ст. 30 Закону, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З актів державного виконавця від 17.04.2015 року та 05.05.2015 року, складених у присутності свідків, встановлено, що боржник ОСОБА_4 у присутності свідків передала державному виконавцю дублікат ключів згідно рішення суду, а стягувач ОСОБА_1 у присутності свідків відмовилася одержати дублікат даних ключів, тому перешкоджає виконанню рішення суду.

В той же час ст. 2 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 ( 994_059 ) і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі.

У справі «ОСОБА_5 проти України» від 15.10.2009 року суд визнав, що обґрунтованість такої затримки виконання рішення має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні знайшло підтвердження факту перешкоджання стягувачем провадженню виконавчих дій, тому державний виконавець правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, тому подана скарга є необґрунтованою.

Керуючись ст. 383-387 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського МУЮ відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя