У х в а л а

іменем україни

18 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичний осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» (далі - уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк»), поданою Савескул-Савело Валерією Олегівною, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Старокиївський Банк» (далі - ПАТ «Старокиївський Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03 грудня 2012 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_4 був укладений договір банківського вкладу № 12/1008-2012, на підставі якого позивачем було відкрито вкладний рахунок в національній валюті та проводились необхідні операції відповідно до заяв клієнта та вимог законодавства України. 12 травня 2014 року НБУ було прийнято постанову № 276/БТ «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних». На підставі постанови Правління НБУ від 17 червня 2014 року № 365 «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 червня 2014 року прийнято рішення № 50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк». У зв'язку з тим, що сума грошових коштів на рахунку ОСОБА_4 перевищувала суму граничного розміру відшкодування коштів, відповідачем за сприяння відповідних працівників банку було ініційовано процес фіктивного відкриття рахунків фізичними особами для штучного зарахування коштів на них у розмірі, що не перевищує суму граничного відшкодування коштів у сумі до 200 000 грн. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було вчинено ряд дій, необхідних для досягнення вказаної мети, а саме: ОСОБА_5 та ще 20 фізичних осіб уклали з банком договори банківського рахунку та договори банківського вкладу, на підставі яких були відкриті вкладні, поточні та інші рахунки в банку, зокрема, ОСОБА_5 уклав з банком договір банківського рахунку від 16 квітня 2014 року № 7768, на підставі якого банком відкрито поточний (на вимогу) рахунок, та договір банківського вкладу від 14 травня 2014 року № 05/1026-2014, на підставі якого банком відкрито вкладний рахунок.

Працівник банку, використовуючи комп'ютерну техніку, здійснив розрахунково-касові операції щодо нібито видачі ОСОБА_4 готівкових коштів з його рахунків, хоча фактично готівкові кошти не видавались з каси банку. Також працівник банку, використовуючи комп'ютерну техніку, здійснив розрахунково-касові операції, згідно яких грошові кошти (до 200 000 грн) на кожну із 21 фізичної особи були зараховані (ніби внесені готівкою) на поточні (на вимогу) рахунки ОСОБА_5 та 20 фізичних осіб, хоча фактично готівкові кошти не вносились в касу банку.

Таким чином, працівником банку 14 травня 2014 року в нічний час на рахунок ОСОБА_5 була зарахована сума грошових коштів у розмірі 195 000 грн. У подальшому кошти з поточних рахунків ОСОБА_5 та 20 фізичних осіб були перераховані на їх вкладні рахунки. Посилаючись на те, що договори, укладені між банком та відповідачами, та розрахунково-касові операції, змінені останніми, мають ознаки фіктивних та удаваних правочинів, які не відповідають інтересам держави, умисно укладені на дуже короткий строк і ОСОБА_5 не мав наміру на обслуговування вкладного рахунку, позивач просив суд застосувати наслідки нікчемності правочинів та стягнути на користь держави всі незаконно отриманні кошти за нікчемними правочинами.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Савескул-Савело Валерія Олегівна, яка діє в інтересах уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк», просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк», подану Савескул-Савело Валерією Олегівною, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар В.О. Савченко