У х в а л а

25 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Романюка Я.М.,-
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» Металургійний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення індексації заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» Металургійний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення індексації заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення у справі та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку викладеному у постановах Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах статей 492 , 116, 117 КЗпП України та статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» .

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанови Верховного Суду України від 21 січня 2015 року, 1 квітня 2015 року, 22 січня 2014 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що в березні 2008 року ОСОБА_4 був прийнятий на посаду головного спеціаліста Дирекції по роботі з підприємствами залізорудного комплексу при Представництві ЗАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - Металургійний завод» в м. Києві, в подальшому підприємство було перейменовано на ПАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» Металургійний завод». Головний офіс підприємства знаходиться в м. Донецьк.

10 грудня 2013 року виконуючий обов'язки директора Дирекції по роботі з підприємствами залізорудного комплексу ОСОБА_5 надав позивачу для ознайомлення Наказ №1290к від 06 дня 2013 року «Про скорочення чисельності співробітників», яким повідомлялось, що з 10 лютого 2014 року Дирекції по роботі з підприємствами залізорудного комплексу при Представництві АО «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - Металургійний завод» в м. Києві, та Наказ №1291к від 06 грудня 2013 року, і його разом з вісьмома іншими співробітниками Дирекції попереджалось про майбутнє звільнення з 10 лютого 2014 року, у зв'язку із скороченням чисельності, з посиланням на пункт 1 статті 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_03_05/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Позивач підписав зазначений наказ, разом з іншими співробітниками Дирекції.

16 грудня 2013 року позивач разом з трьома співробітниками Дирекції, відправив кур'єрською службою м. Донецьк на ім'я директора Дирекції обліку та звітності ОСОБА_6 заяву з проханням видати довідку про доходи.

29 січня 2014 року до Дирекції по роботі з підприємствами залізорудного комплексу при Представництві в м. Києві позивачу, як і іншим співробітникам Дирекції, надійшли пропозиції працювати двірниками адміністративно-господарчого відділення Дирекції по адміністративним питанням, що знаходиться в м. Донецьк.

06 лютого 2014 року позивач направив заяву на ім'я начальника відділу кадрів з проханням направити трудову книжку кур'єрською службою на адресу Представництва в м. Києві.

10 лютого 2014 року на адресу Представництва в м. Києві надійшов Наказ №143к від 10 лютого 14 року, яким позивач звільнявся з роботи з посади головного спеціаліста Дирекції по роботі з підприємствами залізорудного комплексу при Представництві ПрАО «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» -Металургійний завод» в м. Києві з 10 грудня 2014 року, у зв'язку із скороченням чисельності з посиланням на пункту 1 статті 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_03_05/pravo1/KD0001.html?pravo=1>. Позивачем було підписано вказаний наказ.

Крім цього, позивачу надійшла нова пропозиція роботи та перелік вакансій робітничих професій у філіалах Металургійний комплекс ПрАО «ДМЗ» та «Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська».

Окремим конвертом позивач отримав довідку про доходи за 2013 рік, яка витребовувалась позивачем окремою заявою, та роздруківки бухгалтерії про заробітну плату за січень і лютий 2014 року.

Крім того, окремим конвертом позивачем було отримано трудову книжку, в яку був внесений запис про звільнення з 10 лютого 2014 року по скороченню чисельності.

12 лютого 2014 року позивачем було отримано на заробітну картку кошти, кількість яких відповідала кількості, яка була вказана в роздруківках.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив із того, що відповідачем 7 лютого 2014 року повідомлено позивача про наявність усіх вакансій та станом на день звільнення 10 лютого 2014 року відповідач виконав свій обов'язок щодо запропонування вакантних посад. Також судом установлено, що відповідач здійснив відповідно до статті 116 КЗпП України виплати всіх сум, що належать позивачу, що унеможливлює застосування статті 117 КЗпП України.

Проте у наданих для порівняння постановах від 22 січня 2014 року та 21 січня 2015 року Верховний Суд України дійшов до висновку, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності тільки в разі одночасного вирішення вимог про стягнення належних при звільненні сум за умови часткового задоволення цих вимог.

В постанові від 1 квітня 2015 року Верховний Суд України дійшов до висновку, що обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Порівняння з висновками які в своїх постановах зробив Верховний Суд України із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про невідповідності ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Наведене свідчить про відсутність підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» Металургійний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення індексації заробітної плати, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк