У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

23 січня 2015 року Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Могачевська В.Й., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з даним позовом вказавши, що 22 квітня 2014 року померла його мати -ОСОБА_2, яка 09 квітня 2014 року склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №367, відповідно до якого, окрім іншої нерухомості, він, є спадкоємцем двох земельних ділянок загальною площею 0,25 га, розташованих на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, що не були приватизовані спадкодавцем на день смерті.

Згідно зазначеного заповіту, до складу спадкового майна, що переходить йому в порядку спадкування, включено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0.25 га.

На підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3В/ на його імя, державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, 20 серпня 2014 року здійснено реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі.

Він є спадкоємцем за заповітом земельної ділянки, наданої для ведення особистого підсобного господарства померлої ОСОБА_2, загальною площею 0.25 га яка розташована на полі № 5 на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області.

Право власності на зазначену земельну ділянку за померлою виникло на підставі рішення Мисловецької сільської ради №362 від 20 травня 2010 року.

Проте, померла за час свого життя через порушення меж земельної ділянки і відмову Мисловецької сільської ради відновити їх первісний стан та через хворобу не встигла здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

Він, як спадкоємець за заповітом на дану частину спадщини ( земельну ділянку 0.25 га ), прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, але оформити дану спадщину через нотаріуса не може, так як нема правовстановлючого документу, який підтверджує право власності за померлою, тому він не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я, а тому змушений звернутися до суду задля визнання права власності на земельну ділянку.

Обгрунотвуючи вимоги позивач акцентує увагу на тому, що абзацом другим пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку ...в порядку спадкування, зокрема у випадках, ... якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, ... розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (свідоцтвом про право на спадщину). Відповідно до стаття 131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться у тому числі на підставі: 5) рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до статтей 16, 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема при визнанні права власності та спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Ознайомившись із позовною заявою та зазначеними в ній і долученими до неї доказами , суд приходить до висновку що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 118 ЦПК України позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Статтею 119 ЦПК України визначена форма і зміст позовної заяви.

Ч. 2 ст. 119 ЦПК України вказані вимоги , які повинна містити позовна заява :

…

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування ….

Позивачем ОСОБА_1 вимоги закону не виконані.

Так, позивачем не зазначено доказів, що свідчать про наявність спірності правовідносин, про порушення, невизнання або оспорювання його спадкових прав, неможливість вирішення даного питання в позасудовому порядку.

Главою 85-87 ЦК України та ст. ст. 48, 49 Закону України « Про нотаріат » визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину або відмови у вчиненні нотаріальної дії .

Позивач, надавши витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи після смерті матері ОСОБА_2, не навів доказів, які б свідчили про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи, та обґрунтовано ціну позову Повідомленням відділу Держземагенства у Підволочиському районі Тернопільської області №1586 від 19.11.2014 року, в якому визначено нормативну грошову оцінку землі станом на 01. 01. 2014 року, що не відповідає часу подання позовної заяви до суду, ( позовна заява подана 22 січня 2015 року, а тому визначити дійсну ціну позову суду видається не можливим, оскільки грошова оцінка землі могла суттєво змінитися.

Позивачем також не вказано чи є інші спадкоємці за законом чи заповітом права яких можуть бути порушені при вирішенні даної справи.

Вказані недоліки унеможливлюють суд прийняти правильне та об`єктивне рішення у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 121, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в зазначений термін недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатися не поданою і буде повернута позивачу.

Суддя підпис

Копія вірна

Суддя В.Й. Могачевська