Справа № 544/1101/15-ц
№ пров. 6/544/10/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

представника заявника ОСОБА_1, стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин подання Відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції про застосування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ВДВС Пирятинського РУЮ 13 липня 2015 року звернувся до суду з поданням про застосування до ОСОБА_3 заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати кордон України до виконання судових зобовязань по сплаті боргу на користь ОСОБА_2 у розмірі 33616,42грн., виконавчого збору в сумі 3361,64грн. та виконавчих витрат в сумі 36,62грн. В поданні заявник зазначив, що на виконанні у ВДВС Пирятинського РУЮ знаходиться виконавчий лист №544/2353/14-ц від 25.02.2015, виданий Пирятинським районним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 33616,42грн. 05.03.2015 року за даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження. Станом на сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, у звязку з чим вони вимушені звернутись до суду з даним поданням.

У звязку з тим, що суддя Нагорна Н.В., в провадження якої надійшло вказане подання після його автоматизованого розподілу, з 10 липня 2015 року по 17 липня 2015 року знаходилась в нарадчій кімнаті, та дане подання отримано тільки наприкінці робочого дня 17 липня 2015 року, тому відповідно до вимог ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд розглянув дане подання 20 липня 2015 року.

В судовому засіданні державний виконавець Жайворонок Ж.О. підтримала у повному обсязі заявлені вимоги. При цьому пояснила, що розмір зобовязань боржника ОСОБА_3 зменшився до 13616,42грн., оскільки він виплатив стягувачу ОСОБА_2 20000грн. боргу.

Стягувач ОСОБА_2 підтримала подання та просила також тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, оскільки якщо він поїде за кордон, то не виплатить їй суму боргу, що залишилась невиплаченою.

Суд, вислухавши сторони, розглянувши подання, оцінивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Законом України Про виконавче провадження передбачено, зокрема, право державного виконавця на звернення до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням до виконання зобовязань за рішенням.

Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України Про виконавче провадження закріплює заходи примусового виконання рішень. Згідно цієї статті заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

З наведеної норми вбачається, що вирішення питання щодо обмеження особи в праві виїзду за межі України може бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусового виконання рішення суду.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Пирятинського РУЮ знаходиться виконавчий лист №544/2356/14-ц, виданий 25.02.2015 року Пирятинським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 33616,42грн., за яким держвиконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ ОСОБА_4 05.03.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №46765383.

Також з матеріалів справи вбачається, що транспортні засоби та сільськогосподарська техніка за ОСОБА_3 не зареєстровані, ОСОБА_3 на обліку в ПФУ не перебуває.

22 травня 2015 року ОСОБА_3 зявлявся у виконавчу службу, де написав зобовязання, що буде виплачувати стягувачу по 1000-2000грн. кожні два тижня регулярно.

15 липня 2015 року ОСОБА_2 отримала від боржника ОСОБА_3 кошти в сумі 20000грн. на виконання рішення суду.

Отже, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що боржник ОСОБА_3 не ухиляється від виконання рішення Пирятинського районного суду від 30.12.2014 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 коштів за договором позики, оскільки 15 липня 2015 року виплатив 20000грн. боргу, тобто більшу його частину, до сплати залишилось 13616,42грн., а також зявляється на виклики у виконавчу службу, тому суд приходить до висновку, що підстави для вжиття до ОСОБА_3 заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні через недоведеність його ухилення від виконання рішення суду про стягнення з нього суми боргу за договором позики, у звязку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

Крім того суд зазначає, що до подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України не надано доказів на підтвердження тих обставин, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання зобовязання за виконавчим листом, що боржник виїжджав або має намір виїхати за межі України, до подання не надано доказів про вчинення державним виконавцем всіх можливих заходів примусового виконання рішення суду. Саме лише невиконання боржником зобов'язання, про що вказує державний виконавець в поданні, не може свідчити про свідоме ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції про застосування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Нагорна