АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, пов'язаної із залиттям квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, пов'язаної із залиттям квартири. Просила стягнути 13540,00 грн в якості матеріальної шкоди, пов'язаної із залиттям її квартири АДРЕСА_1, яке відбулось 22.10.2014 року по вині відповідача, що визначено актом РЕО-5 від 31.10.2014 року, та стягнути 1000,00 грн. витрат на оплату спеціаліста.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1, яка проживає у квартирі АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_1, 13540,00 грн. в якості матеріальної шкоди, пов'язаної із залиттям квартири, 1000,00 грн. витрат на оплату спеціаліста, а також судовий збір 243 грн. 60 коп., а всього стягнуто - 14783 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Унікальний номер справи: 759/1870/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6643/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Наборозняк М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що задовольняючи позов, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що апелянт не є єдиним відповідачем по справі, оскільки в квартирі НОМЕР_1 також постійно мешкають та зареєстровані ще три особи, двоє з яких є повнолітні, а саме колишній чоловік апелянта - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка неповнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Вказане підтверджується довідкою з РЕО-5, тому апелянт вважає, що вищезазначені повнолітні особи повинні були притягнуті до участі у розгляді справи в якості співвідповідачів.

Посилається, що у своєму рішенні районний суд міста Києва помилково та необґрунтовано приходить до висновку, що причиною залиття є халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців вище розташованої квартири НОМЕР_1, як зазначено в акті РЕО-5 від 31.10.2014 р. про залиття квартири.

На думку апелянта, в дійсності причиною залиття стала пошкоджена металева труба біля батареї опалення в одній із трьох кімнат квартири № 100. При цьому вини апелянта у пошкодженні металевої труби зовсім не має, на час пориву труби вона не була вдома, а тому й не може бути винуватцем залиття квартири НОМЕР_2.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2014 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказане залиття відбулося по вині відповідача, що визначено актом РЕО-5 від 31.10.2014 року.

Крім того, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода відшкодовується особою, яка ї заподіяла неправомірними діями.

З огляду на вказане, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що із вказаного акту видно, що причина залиття квартири НОМЕР_2 позивача - несправність сантехнічного обладнання у квартирі відповідача НОМЕР_1 в тому ж будинку.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що повністю відповідає нормам чинного законодавства з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту №504/10 від 29.10.2014 р., складеного на замовлення ОСОБА_2, вартість збитку завданого через пошкодження майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, складає 13 540,00 грн. (4-6)

Крім того, актом про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 31.10.2014 р. встановлено факт залиття квартири позивача та причину залиття - халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців вище розташованої квартири НОМЕР_1, власник ОСОБА_1 (а.с. 7)

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 13540,00 грн. в якості матеріальної шкоди, пов'язаної із залиттям квартири, 1000,00 грн. витрат на оплату спеціаліста, судового збору 243 грн. 60 коп., а всього стягнуто - 14783 грн. 60 коп. повною мірою відповідають обставинам справи, оскільки доведені належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про причинно-наслідковий зв'язок залиття квартири позивача через неналежний стан сантехнічного обладнання у вище розташованій квартирі відповідача.

Колегія суддів відносно доводів апеляційної скарги, що сума стягнення є завишеною, зазначає, що вони не знайшли підтвердження матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи є звіт спеціаліста, який відповідачем не оспорено.

Також відповідачем не оспорено акт про залиття, та не замовлено судову експертизу для встановлення причин та наслідків залиття.

Не було заявлено про проведення такої експертизи і під час апеляційного розгляду справи.

Відносно доводів апеляційної скарги, що відповідач не є одноособовим власником квартири, колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, право позивача на пред'явлення позову до конкретної особи є непорушним, а суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, підстав для її задоволення судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: