Справа № 635/1439/15-ц
Провадження № 2/635/1241/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого суддi Бобко Т.В.

секретар судових засідань Власенко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в пгт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Мереф'янська міська рада Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 94,70 кв.м. житловою площею 61,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований за його батьком ОСОБА_6 в 5/6 його частинах та за дідом ОСОБА_6 в 1/6 його частині. В період часу з 1968 року по 1978 рік зазначений житловий будинок був знесений та на земельній ділянці зведений новий загальною площею 94,70 кв.м., житловою площею 61,8 кв.м, який прийнятий до експлуатації в установленому законом порядку, однак право власності на нього оформлено не було, батько позивача ОСОБА_5 не встиг отримати правовстановлюючі документи на будинок, оскільки на інший співвласник будинку ОСОБА_6 помер. Після смерті останнього фактично спадщину прийняв ОСОБА_5, оскільки поховав його, у встановлений законом шестимісячний строк забрав речі померлого, продовжив користуватися спірний будинком, у тому числі частиною померлого, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 не було, у зв'язку з чим батько позивача набув право власності на спірний житловий будинок. Одна ІНФОРМАЦІЯ_2 року останній помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку і єдиним спадкоємцями за законом були діти померлого: позивач та відповідач, при цьому ще за життя 09 грудня 2009 року ОСОБА_5 був складений заповіт , відповідно до якого він заповідав позивачу спірний житловий будинок, а відповідачу - квартиру. Таким чином, позивач вважає, що прийняв спадщину після померлого батька у вигляді спірного житлового будинку, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті батька, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначений будинок.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом Мереф'янського міського голови Сітова В.І., в якій він просить розглянути справу за відсутності представника Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області та у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-1581 від 07 жовтня 2014 року, на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 до 1968 року знаходився житловий будинок, який було зареєстровано на праві власності в 5/6 частинах за ОСОБА_5 та підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мереф'янською ДНК 28 липня 1955 року за реєстраційним номером №3453 та в1/6 частині за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мереф'янською ДНК 11 березня 1955 року за реєстраційним номером №1022. У період з 1968 року по 1970 рік, зареєстрований будинок знесений, на земельній ділянці зведений новий житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 94,70 кв.м., житловою площею 61,80 кв.м., який прийнято до експлуатації по акту, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради 23 серпня 1979 року №16, право власності на зазначений будинок не оформлено та не зареєстровано. Зазначені обставини також підтверджуються рішенням Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради народних депутатів №60/440 від 06 квітня 1997 року та актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння №16 від 23 серпня 1979 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається з тексту вищевказаного рішення Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради народних депутатів, ОСОБА_5 звертався до Мереф'янської міської ради народних депутатів із заявою щодо оформлення права власності на спірний будинок в цілому за ним, однак в оформленні права власності йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю заяви ОСОБА_6, який помер, що не давало можливості встановити забудівника нового будинку.

Таким чином, в ході судового розгляду, судом встановлено, що ОСОБА_5 не встиг оформити право власності на спірний житловий будинок, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 року його батько ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 грудня 1976 року.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 є його син - ОСОБА_5, оскільки його дружина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 22 грудня 1950 року).

Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 його син, ОСОБА_5 фактично спадщину прийняв, оскільки по день смерті проживав та був зареєстрований у спірному будинку, повністю його утримував, що підтверджується наступними документами: випискою з протоколу засідання Ради при Мереф'янській міські раді №2 від 22 червня 1966 року, рішенням Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області №96/216 від 11 лютого 1997 року, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_2.

При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_5, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та є єдиним власником зазначеного будинку.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 27 серпня 2014 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис №324.

Заповітом від 09 грудня 1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Телішевською Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №3046, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - жилий будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями і земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок з зобов'язанням надати дружині ОСОБА_10 довічне користування цим житловим будинком та земельною ділянкою. ОСОБА_10, яка є дружиною померлого ОСОБА_5 (свідоцтво про одруження НОМЕР_5 від 04 жовтня 1956 року), померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 19 січня 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №613/02.14 від 03 березня 2015 року, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року із заявами про прийняття спадщини згідно заповіту на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулися сини померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заяв від інших спадкоємців не надходили, свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала.

Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 від 06 серпня 1959 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 від 14 травня 1957 року).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 Листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2303/02.14 від 18 вересня 2014 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2, а також реєстрацію права власності на зазначене майно до 01.01.2013 року.

Крім того, на день смерті ОСОБА_5 по теперішній час позивач проживає та є зареєстрованим у спірному будинку, що підтверджується відомостями про місце проживання, зазначеними в паспорті ОСОБА_3 серії НОМЕР_9, виданому Харківським РВ УМВС України в Харківській області, технічним паспортом виданим 26 вересня 2014 року на ім'я ОСОБА_3

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а також у зв'язку з тим, що спадкодавцем не було оформлено належним чином право власності на зазначене спадкове майно.

Відповідач ОСОБА_4, який є також спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 в ході судового розгляду надав суду заяву, в якій не заперечував проти визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України в редакції закону 1963 року, п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 319, 328, 331, 392, 1216, 1218, 1269, 1270, 1223 ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (яка діяла на момент відкриття спадщини), Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (яке діяло на момент відкриття спадщини), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Мереф'янська міська рада Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок загальною площею 94,70 кв.м. житловою площею 61,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: