Справа № 161/5998/15-ц
Провадження № 4-с/161/47/15
У Х В А Л А

02 червня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «БМ БАНК» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «БМ БАНК» звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1СМ.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 березня 2011 року Луцький міськрайонний суд ухвалив рішення по справі № 2-7952/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АТ ««БМ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 831 498,55 грн. витрат по сплаті судового збору в сумі 2 823,00 грн. Вказує, що 16 липня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 33438518 про примусове виконання виконавчого листа щодо стягнення кредитного боргу в користь АТ «БМ Банк» з ОСОБА_2

Вказує, що державним виконавцем всупереч вимогам ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» не проводяться виконавчі дії щодо розшуку майна боржника та звернення стягнення на майно, чим порушує права та законні інтереси вкладників банку.

Враховуючи наведене, просить визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1, які полягають в порушенні строків проведення виконавчих дій з виконання рішення суду та у бездіяльності щодо повернення кредитних коштів стягувачу АТ «БМ Банк» за рахунок звернення стягнення на майно та доходи боржника ОСОБА_2 та зобовязати відділ державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у порядку та в терміни передбачені чинним законодавством вчинити дії щодо примусового стягнення кредитного боргу в користь АТ «БМ Банк» з боржника ОСОБА_2 за рахунок належного йому майна та доходів.

Представник скаржника в судове засідання подала суду заяву про розгляд скарги у її відсутності та про підтримку заявлених вимог, надала письмові пояснення,.

Представник відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_6 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2011 року Луцький міськрайонний суд ухвалив рішення по справі № 2-7952/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АТ ««БМ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 831 498,55 грн. витрат по сплаті судового збору в сумі 2 823,00 грн.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження 16 липня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-7952/11 щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в користь АТ «БМ Банк» з ОСОБА_2 (а.с. 3 ).

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, що були витребувані судом, 31.03.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1 зроблено запити про наявність майна зареєстрованого за боржником ОСОБА_7

Відповідно до ч.1, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Заборгованість за судовим рішенням згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини становить майно для цілей статті 1 Першого протоколу (рішення у справі "ОСОБА_7 проти України", у справі "Перетятко проти України").

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, яка викладена у п.п. 51, 52, 53 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_8 проти України", яке відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, для судів є джерелом права. По цій справі суд повторив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції"). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії")

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (рішення у справі "Бурдов проти Росії"). Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (рішення у справі "Райлян проти Росії").

Ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Системний аналіз вищевказаних норм матеріального та процесуального права, наведені заявником доводи, які відповідають фактичним обставинам справи та необгрунтовано тривала затримка виконання рішення суду, дають достатні підстави для висновку про бездіяльність державного виконавця щодо виконання виконавчого листа, яка порушує право стягувача на своєчасне виконання рішення суду.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Наведене узгоджується з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, згідно з якою, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до вимог с. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд вбачає в діях державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1 порушення строків проведення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню і, як наслідок бездіяльність щодо повернення кредитних коштів стягувачу АТ «БМ Банк» за рахунок звернення стягнення на майно та доходи боржника ОСОБА_2.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, що були витребувані судом, актом державного виконавця від 27.05.2015 року, встановлено, що за адресою: с. Липини, вул.. Лесі Українки, б. 15 боржник ОСОБА_9 фактично зареєстрований, але не проживає. Майна належного боржнику не виявлено.

Постановою державного виконавця від 27.05.2015 року був повернутий виконавчий документ, про солідарне стягнення з ОСОБА_10, ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором, стягувачу.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1С, які полягають в порушенні строків проведення виконавчих дій з виконання рішення суду і, як наслідок у бездіяльності щодо повернення кредитних коштів стягувачу АТ «БМ Банк» за рахунок звернення стягнення на майно та доходи боржника ОСОБА_2

В задоволенні скарги в частині зобовязання відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у порядку та в терміни передбачені чинним законодавством вчинити дії щодо примусового стягнення кредитного боргу в користь АТ «БМ Банк» з боржника ОСОБА_2 за рахунок належного йому майна та доходів, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу та виконавчі дії за повернутим виконавчим документом проводитись не можуть.

Керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ БАНК» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_1С, які полягають в порушенні строків проведення виконавчих дій з виконання рішення суду та у бездіяльності щодо повернення кредитних коштів стягувачу АТ «БМ Банк» за рахунок звернення стягнення на майно та доходи боржника ОСОБА_2

В задоволенні решти вимог, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.О. Подзіров