АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/1411/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Заєць Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі по тексту - ПАТ «ВТВ Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року в розмірі 173 023,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.06.2014 становить 2 050 307 грн. 20 коп., пеню і 3 % річних у розмірі 82 945 грн. 92 коп. та судовий збір 3 654 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції змінити, а саме, зменшити ОСОБА_2 борг перед ПАТ «ВТБ Банк» в частині обчислення суми процентів за кредитним договором № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року із розміру 16 %, а не із 18 %. Зазначає, що ПАТ «ВТБ Банк» неправомірно збільшило процентну ставку в односторонньому порядку до 18 % річних, а тому, розрахунок заборгованості мав бути здійснений з розрахунку 16 %, як передбачено договором. Також, вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання відповідачів щодо залучення всіх матеріалів кредитної справи.

Також, не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» в частині стягнення з апелянта заборгованості за кредитним договором № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року в розмірі 173 023,50 доларів США, пеню і 3 % річних у розмірі 82 945 грн. 92 коп. та судовий збір 3 654 грн. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов посилкового висновку про законність підвищення ПАТ «ВТБ Банк» відсоткової ставки в односторонньому порядку, не з'ясував дійсність додаткових умов Протоколу Кредитного комітету № 128 М від 15 липня 2008 року. Зазначає, що банком було збільшено процентну ставку за кредитом без згоди поручителя, а тому підстави для покладення відповідальності на поручителя за подальше невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука є припиненою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підтримали свої апеляційні скарги з наведених в них підстав.

КарпінськийС.В. в інтересах ПАТ «ВТБ Банк» проти задоволення апеляційних скарг заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 липня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 03.93/08-КЛ, за умовами якого позичальнику було надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі згідно умов цього договору та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені цим договором. Ліміт кредитної лінії становить 350 000,00 доларів США, процентна ставка - 16 % річних, строк кредитування - до 17 липня 2018 року (а.с.15-22).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, погашення, плати за користування та цільового використання.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом в повному обсязі, в строки та у порядку, встановлені цим договором.

Згідно з п. 6.17 кредитного договору позичальник зобов'язаний в строки, передбачені договором, здійснювати погашення базових платежів у валюті, що відповідає валюті кредиту. Позичальник зобов'язаний здійснювати сплату комісій, передбачених цим договором, пені та штрафів в національній валюті України.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов цього договору більше 3 банківських днів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. Якщо прострочена заборгованість становить 4 і більше банківських днів, пеня нараховується за весь період з моменту виникнення прострочених зобов'язань.

Згідно з п. 9.2. кредитного договору кредитор підвищує процентну ставку на 2 % річних в порівнянні з передбаченою п. 1.4 процентною ставкою за цим договором у випадку, якщо позичальником невиконані вимоги п. 6.3 - 6.6 договору.

Також, 18 липня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 03.93/08-ДП1, за умовами якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року (а.с.24-25).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі боргових зобов'язань боржника по кредитному договору, включаючи повернення суми кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки та відшкодування збитків, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань боржником.

ПАТ «ВТБ Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало належним чином, про що свідчить виписка по особовим рахункам(а.с.60-161).

ОСОБА_2 неналежно виконувала кредитні зобов'язання та не погашала заборгованість відповідно до графіку погашення заборгованості (а.с.22-23), у зв'язку з чим станом на 19 червня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 становить 173 023,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2014 року становить 2 050 307 грн. 20 коп. та 82 945 грн. 92 коп., з яких прострочена заборгованість становить 12 847,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2014 року становить 152 236 грн. 32 коп., строкова заборгованість по кредиту становить 151 005,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2014 року становить 1 789 399 грн. 57 коп., прострочена заборгованість по сплаті процентів нарахованих за період з 17 жовтня 2008 року по 16 червня 2014 року становить 9 170,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2014 року становить 108 671 грн. 32 коп., пеня за несвоєчасну сплату процентів становить18 473грн. 99 коп., пеня за несвоєчасне поверненнякредиту становить52 338грн. 78 коп., 3 % річних щодо сплати процентів - 3 056 грн. 35 коп., 3 % річних щодо сплати кредиту - 9 076 грн. 82 коп. (а.с.26).

ПАТ «ВТБ Банк» на адресу ОСОБА_2 направляло вимогу від 23 грудня 2013 року, яка повернулася з відміткою відділення поштового зв'язку - за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.56-57).

10 липня 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року у розмірі 173 023,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2014 року становить 2 050 307 грн. 20 коп., пені і 3 % річних у розмірі 82 945 грн. 92 коп.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк». При цьому, ухвалюючи рішення суд виходив з того, що ПАТ «ВТБ Банк» надало належні та допустимі докази, які підтверджують існування заборгованості у визначеному розмірі, та право позивача на її стягнення з відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Таким чином, установивши, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості, солідарно.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного підвищення банком процентної ставки в односторонньому порядку колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до п.9.2 укладеного між сторонами кредитного договору кредитор підвищує процентну ставку на 2% річних в порівняні з передбаченою п.1.4 процентною ставкою за цим договором у наступних випадках: позичальник здійснив страхування предмету застави на умовах, що не були погоджені з кредитором; страхування предмету іпотеки здійснене позичальником або майновим поручителем у неакредитованій банком страховій компанії; позичальником не виконанні вимоги п.6.3.-6.6. цього договору4; позичальником не виконані додаткові умови Протоколу Кредитного комітету №128М від 15.07.2008 року. При цьому, позичальник підписанням кредитного договору підтвердив, що для вказаного вище застосування підвищеної процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору.

Відповідно до вимог п.9.2. кредитного договору за невиконання позичальником додаткових умов Протоколу Кредитного комітету №128 М від 15.07.2008 року (протягом шести місяців з дня видачі кредитних коштів надати банку договір оренди на земельну ділянку під об'єктом забезпечення), позивачем було підвищено проценту ставку з 16% до 18%.

Тобто, підвищення процентної ставки на 2% у разі невиконання позичальником ряду вимог було передбачено кредитним договором з моменту його укладання.

Дії банку щодо підвищення процентної ставки за укладеним між сторонами кредитним договором були предметом окремого судового розгляду.

Рішенням Шевченківського суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 березня 2015 року, було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання дій щодо збільшення процентної ставки за кредитним договором № 03.93/08-КЛ від 18 липня 2008 року такими, що не відповідають чинному законодавству та зобов'язати здійснити певні дії.

Враховуючи викладене, в колегії суддів відсутні підстави вважати не правомірним підвищення процентної ставки.

Посилання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на те, порука припинилася в зв'язку з тим, що банком було збільшено процентну ставку за кредитом без його згоди є безпідставними, оскільки збільшення процентної ставки було здійснено відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко