Справа № 464/2712/10 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/1687/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 159 985 дол. США, що становить 1 270 280, 90 грн. боргу за договором позики.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 159 985 дол. США, що становить 1 270 280, 90 грн. боргу за договором позики.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 910 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 910 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів з ОСОБА_4 відмовити. Покликається на те, що суд першої інстанції у повній мірі не дослідив обставин укладення договору позики та не залучив сторін, на права та законні інтереси яких впливає вирішення даного спору. Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 є її чоловіком, до участі в розгляді даної справи вона залучена не була, а оскаржуване рішення суду в майбутньому призведе до арешту та реалізації майна, що належить їй із відповідачем ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності та вплине на її права в майбутньому.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, апелянт та сторони по справі повторно не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 липня 2009 року на підставі нотаріально посвідченого договору позики ОСОБА_3 передав в позику ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 380 000 доларів США, по 190 000 доларів США кожному терміном до 07 липня 2010 року.

Відповідачі належним чином грошові зобов'язання не виконали, у визначений час кошти в повному обсязі не повернули.

Задовільняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача заборгованість за договором позики суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України, встановивши невиконання відповідачами грошового зобов'язання за договором позики та визначивши суму заборгованості за таким.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що вона повинна б була залучатися до участі в розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки позов про стягнення коштів за договором позики заявлено до її чоловіка, і у випадку невиконання останнім рішення суду будуть порушені її майнові права, може бути арештоване та реалізоване спільне майно. Дані твердження апелянта не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

В даному випадку договір позики укладено чоловіком апелянта ОСОБА_4 Апелянта у відповідності до ч. 2 ст. 65 СК України договір позики в судовому порядку не оскаржувала, і такий є чинним на даний час.

Апелянт не є стороною вищезгаданого договору, вимоги до неї позивачем не заявлялися, а відтак відсутні правові підстави для залучення такої до розгляду даної справи.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,- УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2011 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: