Справа № 751/2079/15-ц Провадження № 22-ц/795/1009/2015 Головуючий у I інстанції Овсієнко Ю. К. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Губар В.С.

суддів:, ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

за участю: ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю та зняття арешту з майна, треті особи Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області, Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Державна податкова інспекція в м.Чернігові,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 квітня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні його позову про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю і зняття арешту з майна, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального права. ОСОБА_3 вказує, що суд фактично вирішує питання позовної вимоги визнання договору купівлі-продажу дійсним, в той час як позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності на автомобіль за набувальною давністю. За доводами апелянта, відповідач відмовився від майна, яке належало йому на праві власності та за грошову винагороду передав автомобіль позивачу, яким той відкрито і безперервно володіє на даний час.

аслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без титульного володіння чужим майном, а за наявності нотаріально посвідченої довіреності на право користування та розпорядження майном і видача письмової розписки, без зняття автомобіля з реєстрації, не свідчать про укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля відповідно до вимог закону та не допускає перехід права власності на автомобіль.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розписки від 20 грудня 2008 року ОСОБА_5 продав свій автомобіль марки ВАЗ 21154, 2007 року випуску, реєстраційний номер (СВ 4790 АН) ОСОБА_3 за 21 тисячу гривень (а.с.9).

Нотаріально посвідченою довіреністю від 20 грудня 2008 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатись належним йому, ОСОБА_5, автомобілем марки ВАЗ 21154, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме: зняти з обліку в уповноважених органах вищевказаний автомобіль, одержати в разі необхідності транзитні номери, продати, обміняти, заставляти, здати в оренду, застрахувати, передати в позичку тощо (а.с.7,8).

Проте, як встановлено судом, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_5 і на час розгляду цієї справи його право власності у встановленому законом порядку не припинено. (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій з приводу виконання вимоги № ф-609, виданої 18.08.2014 року ДПІ у м.Чернігові ГУ Міндоходів у Чернігівській області, про стягнення з ОСОБА_5 недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування, було здійснено опис, вилучення спірного автомобіля та передано його позивачеві на відповідальне зберігання згідно акту опису й арешту майна (а.с.11-13). Зазначені обставини в апеляційному суді позивачем не спростовані.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль ВАЗ 21154, 2007 року випуску, реєстраційний номер (СВ 4790 АН) та звільнення його з-під арешту, ОСОБА_3 посилався на те, що автомобіль він купив у ОСОБА_5, але не встиг переоформити його на своє імя в звязку з відсутністю коштів, а тому вважав, що в силу ст.344 ЦК України набув право власності на спірний автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Враховуючи, що позивач набув право користування на спірний автомобіль правомірно - на підставі довіреності, виданої відповідачем, то в даному випадку до спірних правовідносин положення ст.344 ЦК України не можуть бути застосовані.

Оскільки ОСОБА_3 в своїй позовній заяві просив визнати за ним право власності на автомобіль, суд першої інстанції обгрунтовано посилався на норми ЦК України, що регулюють відносини права власності.

Так, відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що договір доручення є договором про представництво і не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

Посилання апелянта на положення ст.ст.336, 347 ЦК України не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позовні вимоги було заявлено з інших підстав і апеляційний суд в силу ст.303 ЦПК України позбавлений можливості вирішити вимоги з підстав, які не заявлялись в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: