Справа № 369/402/15-ц
Провадження № 2/369/845/15
РІШЕННЯ

Іменем України

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.

при секретарі Москаленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АКБ «Київ» про стягнення заборгованості за договором банківського строкового вкладу, посилаючись на те, що 20 вересня 2013 року між нею та ПАТ «АКБ «Київ» в особі Вишневого відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» був укладений договір № 142748 банківського строкового вкладу «Вагомий внесок».

Відповідно до умов п.1.1. договору вкладник розміщує в банку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 300 000,00 грн на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1. Згідно п.1.2. договору строк розміщення депозиту складає 370 календарних днів. Дата повернення депозиту - 25 вересня 2014 року. Відповідно п.1.3. договору процентна ставка за користування депозитом складає 18,5% річних. Банк повертає вкладнику суму депозиту та виплачує нараховані проценти шляхом зарахування на поточний та/або поточний картковий рахунки вкладника після закінчення строку, на який був залучений депозит, що передбачено п 5.1. договору.

22 жовтня 2014 року вона звернулася до банку з відповідною заявою про повернення їй грошових коштів в сумі 300 000 грн. 00 коп., однак банк відмовив у поверненні коштів, посилаючись на те, що у банку недостатньо коштів. Внаслідок вказаних дій банк надав їй неналежної якості банківські послуги та не виконав свої зобов'язання за договором.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ «АКБ «Київ» на її користь суму боргу за Договором № 142748 банківського строкового вкладу «Вагомий внесок» в розмірі 300 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 поданий позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «АКБ «Київ» в особі відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20 вересня 2013 року між ПАТ «АКБ «Київ» в особі начальника Вишневого відділення № 1 Денисенка М.Д. та ОСОБА_1 був укладений договір № 142748 банківського строкового вкладу «Вагомий внесок».

Відповідно до умов п.1.1. договору вкладник розміщує в банку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 300 000,00 грн на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1.

Згідно п.1.2. договору строк розміщення депозиту складає 370 календарних днів. Дата повернення депозиту - 25 вересня 2014 року.

Відповідно умов п.1.3. договору процентна ставка за користування депозитом складає 18,5% річних.

Згідно умов п.3.4 договору банк взяв на себе зобов'язання повернути вкладнику суму депозиту та нараховані несплачені проценти згідно з умовами договору після закінчення строку, на який був виданий депозит.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що банк повертає вкладнику суму депозиту та виплачує нараховані проценти шляхом зарахування на поточний та/або поточний картковий рахунки вкладника після закінчення строку, на який був залучений депозит.

Відповідно до умов п. 7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов дійсного договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Вишневого відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» із заявою про повернення грошових коштів у сумі 300 000 грн. 00 коп. за Договором № 142748 від 20 вересня 2013 року.

Листом від 22 жовтня 2014 року за вих.. №201/42 ПАТ «АКБ «Київ» у відповідь на вказану заяву ОСОБА_1 зазначив, що у зв'язку із недостатністю коштів у банку, зобов'язання перед клієнтами виконується в межах наявних коштів у касі банку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до положень ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Вимоги ч. 2 ст. 1060 ЦК України встановлюють обов'язок банку незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Згідно квитанції №14848873 від 20 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 внесла грошову суму у розмірі 300 000, 00 грн на депозитний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «АКБ «Київ».

За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст. 525 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимогами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положення ст. 610 ЦК України закріплюють, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Норми ст. 611 ЦК України встановлюють такі наслідки порушення зобов'язання: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З викладеного вбачається, що у встановлений законом строк банк не виконав свої зобов'язання за договором та не повернув ОСОБА_1 суму вкладу, що свідчить про порушення банком умов договору.

Вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» встановлено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду, доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

З викладеного суд дійшов висновку, що відносини ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Київ» виникли з приводу надання банком послуг щодо відкриття та ведення рахунків, зокрема, депозитного рахунку, відкритого позивачем. У зв'язку з наведеним суд дійшов висновку, що на відносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення

індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ст.ст. 22, 525, 526, 599, 610, 611, ч. 2 ст. 1060, ст. 1061 Цивільного кодексу України, ст.ст. 213, 215, 218, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором банківського строкового вкладу у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» на користь держави 3000 (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: В. В. Нікушин