У х в а л а

іменем україни

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення годин спілкування за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 5 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 28 вересня 2002 року перебував з ОСОБА_2 у шлюбі, в якому народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає йому бачитись та вільно спілкуватися із сином, просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, визначити години зустрічей з ним кожного вівторка, четверга з 17 год до 20 год без присутності матері; кожні перші та треті вихідні місяця з 10 год суботи до 20 год неділі без присутності матері за його місцем проживання; половину днів під час осінніх, зимових та весняних канікул та 21 день під час літніх канікул з метою оздоровлення та відпочинку дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 5 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено такий порядок і час спілкування батька з сином: кожні перші та треті вихідні місяця з 10 год суботи до 14 год неділі без присутності матері; 21 день під час літніх канікул дитини без присутності матері за попередньою домовленістю з матір'ю дитини щодо днів спілкування.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 5 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 має право виховувати сина і особисто спілкуватися з ним, у чому ОСОБА_2 не повинна йому перешкоджати.

З урахуванням інтересів дитини, яка проживає на значній відстані від місця проживання ОСОБА_1 і навчається у школі, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що час спілкування батька з сином має бути меншим, ніж заявлено в позові, та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав встановлювати час спілкування позивача з сином протягом половини днів осінніх, зимових та весняних канікул.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, досліджених судами, проте таких процесуальних повноважень касаційна інстанція не має; рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 5 березня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права і їх висновки доводами касаційної скарги не спростовані.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 5 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар