АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Заводян К.І., Савчук М.В.

секретаря: Давньої Я.А.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення документів та виїзду дитини за кордон, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом. Посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 2006 по 09 лютого 2010 року. Від вказаного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Вона має можливість оздоровити доньку та провести відпустку разом з нею за кордоном, проте відповідач з невідомих причин відмовляється надати дозвіл на виготовлення дитині проїзного документу або закордонного паспорта та нотаріально завіреної заяви на згоду її тимчасового вивезення за кордон відповідно до вимог, встановлених «Правилами оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 та «Порядком організації виїзду дітей за кордон у туристичну подорож, на відпочинок та оздоровлення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 13 квітня 2015 року.

На цій підставі, просила надати дозвіл без згоди батька ОСОБА_1 на виготовлення проїзного документу або закордонного паспорта на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надати дозвіл без згоди батька ОСОБА_1 на тимчасові виїзди кожного року в період з травня по вересень до 2018 року включно дитини ОСОБА_3,

№22ц-794/1036/15 Головуючий в І інстанції Ярема Л.В.

Категорія 59 Доповідач Бреславський О.Г.

ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2015 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення документів та виїзду дитини за кордон відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає вказане рішення незаконним, таким що постановлено із невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін - виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу одного з батьків лише із визначенням його початку та кінця із зазначенням конкретної країни чи кількох країн для однієї поїздки.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 по 09 лютого 2010 року. Від вказаного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після розлучення батьків проживає з матірю та навчається у 2 класі Чернівецької спеціалізованої школи ОРТ I-III ступенів №41 з вивченням єврейського етнокультурного компонента( а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_1 05.08.2013 надавав згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Болгарії в період між 06 серпня 2013 року по 06 вересня 2013 року його малолітній донці ОСОБА_3, у супроводі матері ОСОБА_2 (а.с.9).

ОСОБА_1, як у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції пояснив, що він згоден дати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, на короткий період, з засторогою, щоб він знав, де саме, в якій країні буде перебувати його дитина. Проте, за таким дозволом позивачка до нього не зверталася.

З огляду на викладене, судом першої інстанції з врахуванням наведених положень законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, що рішення суду по суті вимог має містити назву країни та період перебування у ній дитини, що забезпечить дотримання прав та інтересів як самої дитини, а також прав того з батьків, який залишається, і відповідно виконання іншим з батьків обов'язку щодо повернення дитини вірно дійшов висновку, що інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди одного з батьків на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу одного з батьків лише одноразово, із визначенням його початку та кінця із зазначенням конкретної країни чи кількох країн для однієї поїздки.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивачки полягають в наданні неодноразових дозволів на виїзд за кордон дитини, не були конкретизовані із визначенням його початку та кінця, із зазначенням конкретної країни чи кількох країн для однієї поїздки, за відсутні правових підстав для надання судом дозволу на виготовлення документів та виїзду дитини за кордон без згоди батька з травня по вересень до 2018 року, судом першої інстанції підставно відмовлено в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення документів та виїзду дитини за кордон.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повного з'ясування обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: