17 червня 2015 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Кисіль О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, Державної реєстраційної служби України, третя особа ОСОБА_2 акціонерне товариство «Укрсиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 відповідно до договору іпотеки від 18.05.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення підвалу, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр.-т. 50 річчя СРСР,12, загальною площею: 155,0 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 05.04.2002 року, та 1/2 частина приміщення належить на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 2-2964 від 18.09.2000 року.
На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ Укрсиббанк змінило назву на ОСОБА_2 акціонерне товариство Укрсиббанк (далі - ПАТ Укрсиббанк), яке є правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ Укрсиббанк.
08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ УкрСиббанк, останнім передано ПАТ Дельта Банк, що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, інтереси якого представляє на підставі довіреності ТОВ Колекторська Компанія Вердикт.
Відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим у неї утворилась заборгованість та позивач був вимушений звернутися до суду.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Однак, відповідачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання та наявності обставин викладених у зазначеній вище заяві.
Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_5 проти позовних вимог позивача заперечував у повному обсязі, та зазначив, що вважає позивача ПАТ «Дельта Банк» не належним позивачем у справі, у звязку з тим, що на його думку зазначена юридична особа не має права вимоги до відповідача, та зазначив, що у справі відсутні докази передачі права вимоги від АКІБ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», а також позивачем не доведено розмір заборгованості та до матеріалів справи взагалі не додано розрахунок заборгованості до 19.11.2011 року. При цьому представник пояснив, що його довірителем не заперечується факт укладення даного кредитного договору та отримання за ним грошових коштів. Однак, відповідачка заперечує факт наявності заборгованості. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності.
Представник відповідача Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
В наданих до суду запереченнях зазначив, що позивачем в позовній заяві заявлено окрему вимогу до Державної реєстраційної служби України, а саме про зобовязання провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ Дельта Банк. Зазначена вимога є не тільки передчасною, а і такою, що не ґрунтується на законі, оскільки діючим законодавством України визначено процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно органами державної реєстрації прав за заявницьким принципом.
Представник третьої особи ПАТ «Укрсиббанк» ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що проти позову заперечує частково, підтримує позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення судового збору, та не підтримує позовні вимоги в частині зобовязання відповідача Державної реєстраційної служби України вчинити певні дії. В подальшому в судові засідання не зявлялась, повідомлялась про день, час та місце розгляду справи належним чином.
Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 відповідно до договору іпотеки від 18.05.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення підвалу, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр.-т. 50 річчя СРСР,12, загальною площею: 155,0 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 05.04.2002 року, та 1/2 частина приміщення належить на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 2-2964 від 18.09.2000 року. Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки, ринкова вартість предмета іпотеки, становить 568 000 грн. (т. 1а.с. 20-23).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.
Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ Дельта Банк і ПАТ УкрСиббанк, останнє відступило право вимоги за укладеним 18.05.2007 року між АКІБ УкрСиббанк і ОСОБА_1 договором про надання споживчого кредиту, а ПАТ Дельта банк придбало право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором (т.1 а.с.46-48).
Доказів письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобовязанні позивачем до суду надано не було.
Однак, зазначена довідка банку не може бути визнана належним і допустимим доказом у справі. Вказана довідка від 01.08.2013 року не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків. В ній не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків по кредиту відповідачем, з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди за які нараховані відсотки.
Отже, з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається невідповідність у розмірі заборгованості відповідача за спірним кредитним договором станом на 19.12.2011 року.
До того ж, в матеріала справ відсутній детальний розрахуно заборгованості за кредитним договоро за період до 19.12.2011 року.
З виписки по кредитному договору, укладеного з ОСОБА_1 за період з 18.05.2007 року по 01.01.2012 року, не вбачається відомостей, зокрема, про те, як формувалася заборгованість, яким чином вона погашалася, з якої процентної ставки нараховувалися відсотки за прострочення кредитного зобов'язання та за який період вони нараховувалися, тощо.
Окрім того, за відсутності належного розрахунку заборгованості, неможливо встановити точну суму заборгованості, та визначити чи минули строки позовної давності за вимогами позивача.
Надані позивачем довідка та розрахунки заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку містять суперечливі дані та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів.
Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.
Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов'язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.
Щодо позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до Державної реєстраційної служби України про зобов`язання здійснити державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення підвалу, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр.-т. 50 річчя СРСР,12, загальною площею: 155,0 кв.м., суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. З Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1952-1V від 01.07.2004р. державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України №1952-1V від 01.07.2004 зазначено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінету Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і відповідно до п. 7 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України 1952-1V від 01.07.2004, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмов; такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням держав: реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно і обтяжень для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документам є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.
Позивачем не надано суду доказів того, що Реєстраційною службою України порушені його права та охоронювальні законом інтереси, а також не надано доказів того, що він звертався з питання реєстрації права власності нерухоме майно та йому було відмовлено у проведені такої реєстрації. У разі, звернення із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, державний реєстратор Реєстраційної служби буде приймати рішення у відповідності до норм діючого законодавства України.
Під час розгляду справи судом вживалися заходи для забезпечення явки до судового засідання представника позивач для дачі пояснень стосовно розміру та порядку нарахування заборгованості відповідача за кредитним договором, однак, на неодноразові виклики в представник позивача до суду не з'явився та повторно надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже позивач мав обґрунтувати в позовній заяві і довести належними доказами свої позовні вимоги.
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування позову, в зв'язку з чим суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60, 209, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1, Державної реєстраційної служби України, третя особа третя особа ОСОБА_2 акціонерне товариство «Укрсиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.
Повторне заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_8