Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Мостової Г.І., Ситнік О.М.,

за участю представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - Кузика Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання кредитного договору частково недійсним та припинення зобов'язань за договорами,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», поданою представником Черніковою Любов'ю Ігорівною, на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») про визнання кредитного договору частково недійсним та припинення зобов'язань за договорами.

Посилалась на те, що 03 вересня 2008 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Просто Фінанс» (далі - ТОВ «Просто Фінанс») укладений кредитний договір № 4, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 80 400 грн зі сплатою 9,99 % річних терміном до 10 вересня 2013 року.

На забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Просто Фінанс» та ОСОБА_4 03 вересня 2008 року укладений договір застави транспортного засобу № 4, відповідно до якого позивачка передала в заставу автомобіль марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до графіка погашення кредиту позивачка повинна була сплачувати щомісячно по 1 916,91 грн.

18 травня 2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до якого останньому передано право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 4.

За період з 10 жовтня 2008 року по 30 серпня 2013 року вона внесла 60 платежів на загальну суму 116 224,40 грн, у зв'язку з чим виконала умови кредитного договору. Однак відповідач в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку.

ОСОБА_4 зазначає, що повідомлення про збільшення відсоткової ставки та новий графік вона не отримувала, а отже, не прийняла пропозиції відповідача та не надала згоду на це. Крім того, вважає п. п. 2.2, 2.3 кредитного договору несправедливими та такими, що суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки за весь час вона вимушена була сплачувати комісію в загальному розмірі 13 744,40 грн.

Враховуючи викладене, після уточнень позовних вимог ОСОБА_4 просила визнати припиненим її зобов'язання за кредитним договором від 03 вересня 2008 року № 4; визнати припиненою заставу автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1; визнати недійсними пункти 2.2, 2.3 кредитного договору, застосувати двосторонню реституцію та зобов'язати відповідача повернути їй надмірно сплачені кошти в розмірі 13 744,40 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2014 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_4 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором. Визнано припиненою заставу автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, за договором застави. Визнано недійсними п. п. 2.2, 2.3 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «ПростоФінанс». Зобов'язано ТОВ «Кредитні ініціативи» повернути ОСОБА_4 13 744,40 грн, одержаних на виконання недійсних п. п. 2.2, 2.3 кредитного договору. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - Чернікова Л.І., просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк для звернення з позовом до суду. Крім того, позивачка, підписавши кредитний договір, була ознайомлена з ним та погодилась з умовами його виконання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що відповідач без згоди позичальника підвищив відсоткову ставку та безпідставно нараховує заборгованість. ОСОБА_4 сплачувала кредит за старою відсотковою ставкою, а отже, виконала свої зобов'язання за кредитним договором.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судами встановлено, що 03 вересня 2008 року між нею та ТОВ «Просто Фінанс» укладений кредитний договір № 4, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 80 400 грн зі сплатою 9,99 % річних терміном до 10 вересня 2013 року.

На забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Просто Фінанс» та ОСОБА_4 03 вересня 2008 року укладений договір застави транспортного засобу № 4, відповідно до якого позивачка передала в заставу автомобіль марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до графіка погашення кредиту ОСОБА_4 повинна була сплачувати щомісячно по 1 916,91 грн.

Згідно з п. 2.8.3 кредитного договору сторони домовились, що розмір процентної за договором може бути змінено в сторону збільшення у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долар США, встановленого Національним банком України, протягом 1 місяця зросте більш ніж на 3 відсотки у порівнянні з курсом національної валюти до долара США, встановленого Національним банком України на момент укладання кредитного договору. При цьому кредитодавець має право відповідно (пропорційно до зміни курсу національної валюти України до долару США) змінити розмір відсоткової ставки за користування кредитом. У випадку зміни розміру процентної ставки кредитодавець надсилає позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, в якому визначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою. Кредитодавець надсилає зазначене письмове повідомлення та новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою позичальника, що зазначена в цьому договорі. Відправлення кредитодавцем повідомлення на адресу позичальника, зазначену в договорі, вважається належним повідомленням позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежів. Протягом 10 календарних днів (з урахуванням трьох днів поштового пробігу на території України) з дня направлення йому кредитодавцем повідомлення позичальник має право повідомити письмово кредитодавця про свою незгоду із розміром нової процентної ставки за кредитом. Неотримання кредитодавцем повідомлення про незгоду позичальника або здійснення позичальником чергового щомісячного платежу у розмірі згідно з новим графіком платежів вважається наданням позичальником згоди на зміну процентної ставки за кредитним договором та на відповідну зміну графіка платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Просто Фінанс» направляло на адресу ОСОБА_4 повідомлення від 08 грудня 2008 року про збільшення процентної ставки за кредитним договором до 15,16 % річних. Вказану вимогу позивачка отримала 21 січня 2009 року (а. с. 46). Письмового повідомлення позичальника про незгоду з такою відсотковою ставкою ОСОБА_4 не надавала.

Пунктами 2.2, 2.3 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,5 % від початкової суми кредиту та щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,26 % від початкової суми кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 637 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, ОСОБА_4, підписавши кредитний договір, була ознайомлена з його умовами, в тому числі і з п. п. 2.2, 2.3.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Кредитний договір був укладений між сторонами 03 вересня 2008 року, тобто з умовами його виконання позивачка була ознайомлена 03 вересня 2008 року, а з позовом до суду звернулась 27 листопада 2013 року, з пропуском строку позовної давності.

За змістом ст. ст. 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 315 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st315> апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги. Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

На порушення вимог ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суди не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі <nau://ukr09>» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що на порушення вимог ст. ст. 10 <nau://ukr/1618-15|st10>, 212 <nau://ukr/1618-15|st212>-214 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st214> суд апеляційної інстанції при перегляді рішення належним чином доводів позивача та заперечень відповідача по суті позовних вимог не перевірив.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 <nau://ukr/1618-15|st338>, 345 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», подану представником Черніковою Любов'ю Ігорівною, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова О.М. Ситнік