Справа № 462/2008/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання його бабці ОСОБА_3 на території України, а саме в м.Києві станом на 24.08.1991 року. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що його бабця - ОСОБА_3 в 80-х роках переїхала на постійне проживання в м.Київ де й проживала до дня смерті. Зазначив, що встановлення факту проживання його бабці на території України необхідно йому для набуття громадянства України за територіальним походженням.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не направила в суд свого представника, при цьому до суду подано заяву за підписом представника ГУ ДМС України у Львівській області, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Між тим, належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України на певний час.

Зі змісту ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27.03.2001 року № 215/2001, для оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також виходу з громадянства України, особа подає заяву, а також інші документи передбаченні розділом II цього Порядку.

Права особи, пов'язані з громадянством, виписані в статті 25 Конституції України, віднесені до розділу II «Права, свободи і обов'язки людини і громадянина» і пов'язані із фізичною особою, а отже встановлення факту постійного проживання на території України безпосередньо є пов'язаним з виникненням у неї права на набуття громадянства України.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є громадянином Польщі (а.с. 7), який проживає по АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с. 4). Згідно виписки з акту про народження, заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Абовян, його батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Як вбачається із свідоцтва про народження батька заявника ОСОБА_4 (а.с. 14), його матір'ю значиться ОСОБА_3.

Отже, ОСОБА_3 є бабою по лінії батька заявника ОСОБА_2.

Згідно даних свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 27.09.2010 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Києві (а.с.13).

Зі змісту нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7, який є дядьком ОСОБА_2, рідним братом батька заявника (а.с. 5, 8, 9), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, його мати, проживала на території України з 1989 року по 2010 рік (а.с.10).

Як видно із заяви ОСОБА_8 (а.с. 11), вона стверджує, що родину ОСОБА_2 знає з 1985 року, ОСОБА_7 проживає в м.Києві з 80-х років, а його мати ОСОБА_3 переїхала до сина в м.Київ в 1987-1989 рр. і проживала в нього по день смерті в 2010 році. На даний час ОСОБА_2 має польське громадянство, приїжджаючи до м.Львова, проживає у неї за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, аналізуючи наведені докази, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 постійно проживала на території України у м.Києві з 1989 року по день смерті.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_2 є підставною, грунтується на законі, а відтак слід встановити факт постійного проживання баби заявника по лінії батька ОСОБА_3 на території України, в м.Києві, станом на 24.08.1991 року, оскільки встановлення такого факту, оскільки встановлення такого факту породжує для заявника певні юридичні наслідки, пов'язані з набуттям громадянства України за територіальним походженням.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд -

вирішив :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка являється бабою ОСОБА_2 по лінії батька, постійно проживала на території України, у м.Києві, станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.