У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту смерті, встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту володіння на праві власності 1/2 частини житлового будинку, встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила встановити факт смерті ОСОБА_4, що сталася у 2000 році в с. Котовка Біляївського району Одеської області; встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_4; встановити факт володіння ОСОБА_5 на праві власності 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1; встановити факт її постійного проживання зі своїм чоловіком ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку після смерті її чоловіка ОСОБА_5

На обґрунтування позову зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 7 травня 1993 року її свекрухою ОСОБА_4 було придбано 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Приблизно у 2000 році ОСОБА_4 померла. Через погані особисті стосунки зі своєю свекрухою вона не цікавилася питаннями про реєстрацію її смерті, тому документального підтвердження факту її смерті у неї немає. Після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спірною частиною житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді спірної частини житлового будинку. Вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, оскільки разом з ним проживала на момент його смерті у спірному будинку, а також протягом місяця після його смерті. Невдовзі вона змушена була переїхати на постійне проживання до м. Одеси, оскільки житловий будинок потребував капітального ремонту.

Ураховуючи вищевикладене, просила задовольнити позов.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт смерті ОСОБА_4, що сталася у 2000 році в с. Котовка Біляївського району Одеської області. Встановлено факт прийняття ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини - 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла у 2000 році. Встановлено факт володіння на праві власності 1/2 частини спірного житлового будинку ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 з її чоловіком ОСОБА_5 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що судом першої інстанції не було залучено до участі у справі усіх співвласників спірного житлового будинку, не було перевірено, чи не порушуються права інших осіб, не з'ясовано стан житлового будинку та щодо якої саме частини будинку виник спір.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, з яким ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1990 року.

ОСОБА_6 звернулася із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 7 травня 1993 року ОСОБА_4 - мати ОСОБА_5 придбала Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки фактично вступив в управління та володіння Ѕ частини спірного житлового будинку. Після смерті ОСОБА_5 до Біляївської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

З матеріалів справи убачається, що 27 листопада 2001 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9, який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_10, уклали договір дарування Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1. Таким чином, співвласниками іншої частини спірного житлового будинку є: ОСОБА_8, ОСОБА_9, який діє від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_10 У матеріалах справи також міститься копія державного акта на право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,128 га, виданий ОСОБА_10

Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову про встановлення факту смерті, встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту володіння на праві власності Ѕ частини житлового будинку, встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з підстав того, що суд першої інстанції не перевірив хто є співвласником спірного будинку, в якому стані перебуває будинок, чи не порушуються права інших осіб, про яку частину будинку іде спір. Разом з тим, у рішенні апеляційного суду не зазначено, чим саме порушуються права ОСОБА_8 та інших співвласників спірного будинку, оскільки спір стосується частини будинку, на яку претендує позивач після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у порядку спадкування, а інші особи не є суб'єктами цих правовідносин. Між співвласниками будинку спір відсутній, у матеріалах справи відсутні такі відомості. Таким чином, апеляційний суд скасував рішення районного суду з формальних підстав, що є порушенням вимог ст. 316 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що, відмовивши у позові в частині встановлення фактів, апеляційний суд тим самим спір по суті не вирішив, право позивачки на судовий захист, гарантований їй ст. ст. 55, 124 Конституції України та передбачений ст. ст. 3, 4 ЦПК України, не забезпечив, свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу не виконав, всупереч ст. 303 ЦПК України фактично усунувся від виконання своїх процесуальних обов'язків та вказував на необхідність додаткового з'ясування обставин.

Апеляційний суд розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 212-214,311-316 ЦПК України, а тому ухвалене апеляційним судом рішення не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик