Ухвала

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 15 лютого 2006 року була прийнята на роботу до відповідача на посаду заступника генерального директора, а з 18 квітня 2007 року обіймає посаду першого заступника генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького.

Наказом № 167-о від 07 березня 2012 року її звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників, остаточно звільнення, після зупинення дії вказаного наказу, було проведено 21 червня 2012 року.

Посилаючись на незаконність свого звільнення через недотримання відповідачем вимог трудового законодавства, а саме, при звільненні їй не були запропоновані усі вільні посади на підприємстві й не було враховано її переважне право на отримання вільних посад, як працівника з більш високою кваліфікацією.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року, позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді першого заступника генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького з 21 червня 2012 року.

Стягнуто з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 червня 2012 року до 21 червня 2013 року в розмірі 48 817 грн 90 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що при звільненні позивача не було дотримано вимог ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України та умов колективного договору, оскільки ОСОБА_4 не було запропоновано посад, які вводились та вивільнялись й на які відповідач приймав й в тому числі нових працівників.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук