Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8493/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Заришняк Г.М.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення права власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності;

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про припинення права власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності

Припинено право власності ОСОБА_2 на 17/108 будинку АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2010 року, виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-464 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 18 червня 2010 року за реєстровим номером 30735023.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 17/108 будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 17/108 будинку АДРЕСА_1 в розмірі 102 037,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1020,37 грн., витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 10 536,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою №1 по АДРЕСА_1, що складається з 1-1 тамбуру, 1-2 кухні, туалету, душу, 1-3 (1-4) коридору, 1-4 (1-5) житлової кімнати, 1-5 (1-6) житлової кімнати та надвірною спорудою, яка позначена на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 27 липня 2012 року як сарай літ.«Б», що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності у рівних частках. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні. Суд не взяв до уваги те, що висновком експерта №8204 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 11 березня 2015 року підтверджується, що спільне володіння та користування майном сторонами є можливим. Вказує на те, що задовольнивши первісний позов і позбавивши відповідача права власності на її частку у майні, суд порушив ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, ст.ст. 321, 365 ЦК України. Судом не взято до уваги те, що згідно з висновком експерта за результатами додаткової судової будівельно-технічної експертизи №42/54-14 від 10 грудня 2014 року з врахуванням ринкової вартості земельної компоненти на момент складання висновку ринкова (дійсна) вартість 18/108 будинку становить 160 648,00 грн., в тому числі ринкова вартість права користування 18/108 земельної ділянки - 58 611,00 грн., яку також повинен компенсувати позивач у разі припинення права власності відповідача на частину будинку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, які до 27 лютого 2013 року перебували у шлюбі, є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 27 т.1).

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2010 року належить по 17/108 житлового будинку, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26466161 та №26466215 від 18 червня 2010 року. ( а.с. 11-15 т.1)

Також ОСОБА_4 на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2004 року належить 1/6 частина того ж будинку ( а.с. 17 т.1).

Зазначеною ухвалою суду проведено поділ будинку в натурі, за яким ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були виділені приміщення: 2-1 веранди, площею 6,3 кв.м.; 2-2 кухні, площею 14,8 кв.м.; житлових кімнат 2-3, 2-4, площею 13,5 кв.м. та 13,0 кв.м. відповідно.

Державна реєстрація даного права власності проведена КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 18 травня 2006 року. ( а.с. 16 т.1).

Інша частина будинку у відповідності до зазначеної ухвали залишилася у власності третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8 - по 1/6 частині кожному та ОСОБА_9 - 1/3 частина. В натурі їм виділені приміщення: 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 10,2 кв.м.; 1-3 веранда, площею 6,8 кв.м.; 1-4 коридор, площею 4,5 кв.м.; та житлові кімнати 1-5, площею 7,0 кв.м., 1-6 площею 10,1 кв.м., 1-7 площею 17,3 кв.м., 1-8 площею 9,9 кв.м.; сарай літ. "Б", гараж літ. "В", уборна літ. "Г" ( а.с. 16-17 т.1.)

Після смерті в 2005 році ОСОБА_9 його частку за заповітом успадкували ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 17/108 частин кожний та третя особа ОСОБА_6 - обов'язкову частку у спадщині, тобто 1/54 частину будинку ( а.с. 11,12, 97, 153-154, т.1).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2011 року задоволено позов ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про розподіл жилого будинку в натурі, за яким в натурі позивачу та відповідачу по даній справі було виділено квартиру №1, загальною площею 35,0 кв.м., що складається з приміщень: 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 10,2 кв.м.; 1-3 коридор, площею 4,5 кв.м.; та житлові кімнати 1-4, площею 7,0 кв.м., 1-5 площею 10,1 кв.м., сарай літ."Б", що становить 18/108 житлового будинку (а.с.18-22 т.1).

Згідно Висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №10/01-14 від 11 червня 2014 року дійсна (ринкова) вартість 18/108 частин спірного будинку, яка є складовою окремою частини будинку, а саме квартири №1, що складається з приміщень 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 9,6 кв.м.; 1-3 коридор, площею 4,5 кв.м.; житлові кімнати 1-4, площею 7,0 кв.м., 1-5 площею 10,1 кв.м., та сараю літ. "Б" з врахуванням ринкової вартості земельної компоненти на момент складання висновку становить 141 983,00 грн., в тому числі ринкова вартість права користування 18/108 частин земельною ділянкою є 44 222,00 грн.( а.с. 113-136 т.1).

Позивач, вважаючи, що він не повинен сплачувати компенсацію вартості земельної ділянки, 08 липня 2014 року вніс на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 97 761,00 грн., що підтверджується квитанцією № к27/8/69 (а.с. 207 т.1)

За клопотанням представників відповідача, які не погодилися з даною оцінкою спірної частини будинку в зв'язку зі зміною економічного стану в країні, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва 24 вересня 2014 року була призначена додаткова судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення дійсної (ринкової) вартості спірної частини будинку.

Згідно Висновку експерта за результатами додаткової судової будівельно-технічної експертизи №42/54-14 від 10 грудня 2014 року з врахуванням ринкової вартості земельної компоненти на момент складання висновку ринкова (дійсна) вартість 18/108 частин будинку, а саме квартири № 1, становить 160 648,00 грн., в тому числі ринкова вартість права користування 18/108 частин земельною ділянкою є 58 611,00 грн.( а.с. 245-248 т.1).

24 грудня 2014 року позивач ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва додатково 4 276,00 грн., що підтверджується квитанцією №к27/0/21, погоджуючись з висновком додаткової експертизи про те, що ринкова (дійсна) вартість спірної частини будинку без врахування ринкової вартості земельної компоненти становить 102 037,00 грн.( а.с. 19 т.2).

Загалом на депозитний рахунок суду позивачем внесено 102 037,00 грн., виконавши вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України.

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на 17/108 будинку АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності на цю частку. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому і відповідачу на праві спільної часткової власності належить по 17/108 частин цього ж будинку. Крім того, позивачу належить 1/6 будинку, іншими співвласниками є треті особи в справі. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2011 року проведено поділ будинку в натурі, за яким йому і відповідачу виділена 18/108 будинку, яка складається з приміщень: тамбуру, площею 3,2 кв.м., кухні, площею 10,2 кв.м., коридору, площею 4,5 кв.м., жилих кімнат, площею 7,0 кв.м. і 10,1 кв.м. та надвірної споруди сараю літ. "Б". Просив ухвалити рішення, яким припинити право власності відповідача на 17/108 будинку та стягнути на її користь з нього дійсну вартість цієї частки, оскільки поділ в натурі спільного майна є неможливим, визначити порядок користування цією частиною будинку також є неможливим у зв'язку з тим, що її технічний стан на сьогоднішній день є незадовільним, проживання в ній є неможливим без здійснення значних ремонтних робіт, спільне користування майном є також неможливим з огляду на розірвання шлюбу між сторонами, відповідач у спірній частині будинку ніколи не проживала та не була зареєстрована, вона забезпечена іншим житлом по АДРЕСА_2, яке належить їй на праві власності.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, звернулась до суду із зустрічним позовом про встановлення порядку користування частиною будинку АДРЕСА_1, яка виділена їй та позивачу в натурі рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2011 року, і складається з надвірної споруди сарай літ. "Б" та квартири № 1, що складається з приміщень тамбуру, кухні, туалету, душу, коридору та двох житлових кімнат. З урахуванням уточнень до зустрічних позовних вимог від 25 липня 2014 року, просила ухвалити рішення, яким встановити порядок користування спірною частиною будинку, а саме квартирою №1, за яким виділити ОСОБА_4 у користування надвірну споруду сарай літ. "Б", площею 31,5 кв.м., а їй - дві житлові кімнати, площею 7,0 кв.м. та 10,1 кв.м., коридор площею 4,5 кв.м., інші приміщення: кухню, туалет, душ - площею 9,6 кв.м. та тамбур площею 3,2 кв.м. залишити у спільному користуванні сторін. У судовому засіданні представники відповідача просили визначити порядок користування квартирою №1 будинку АДРЕСА_1 за варіантом №3 Висновку № 8204 судової будівельно-технічної експертизи від 11 березня 2015 року, відповідно до якого приміщення коридору 1-3, площею 4,5 кв.м.; житлових кімнат 1-4, площею 7,0 кв.м., та 1-5, площею, 10,1 кв.м. - загалом 21,6 кв.м. - виділяються у користування ОСОБА_2, позивачу ОСОБА_4 у користування виділяється надвірна споруда сарай літ. "Б", площею 31,5 кв.м., а ініші приміщення - тамбуру 1-1, площею 3,2 кв.м., та кухні 1-2, площею 9,6 кв.м., залишаються місцями спільного користування сторін, зазначивши, що з урахуванням вкрай конфліктних стосунків між сторонами спільне користування житловими приміщеннями квартири є неможливим.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8 позов ОСОБА_4 підтримали, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просили відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності первісного позову та безпідставності зустрічних позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було дотримано вимог ст. 365 ч. 1 ЦК України, відповідно до яких право особи на частку в спільному майні може бути припинене, якщо це не завдасть істотної шкоди інтересам цього співвласника та членам його сім'ї, та за наявності умов, зазначених у п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, а в даному випадку судом не встановлено таких умов, а саме, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, або річ є неподільною, або спільне користування майном є неможливим, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_4 в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що спільне з відповідачем користування належною їм часткою будинку є неможливим з огляду на те, що шлюб між сторонами розірвано. Представники відповідача підтвердили у судовому засіданні, що з урахуванням вкрай конфліктних стосунків між сторонами спільне користування житловими приміщеннями квартири є неможливим. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України та обставина, що спільне користування майном є неможливим, яка є підставою для припинення права власності на частку в спільному майні, встановлена судом. Крім того, відповідачем не надавались докази та не заявлялось про те, що можливий поділ в натурі частини будинку, яка належить ОСОБА_4 і ОСОБА_2

Та обставина, що ОСОБА_2 не користується спірним майном, забезпечена іншим житлом, яке належить їй на праві власності, нею не оспорювалась, що підтверджує висновок суду про те, що припинення права власності на спірне майно не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_2 та членам її сім'ї.

З доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права судова колегія не погоджується, вважає, що судом вірно застосовано до правовідносин сторін положення ст. 365 ЦК України, отже припинення права власності відповідача на частку в спільному майні не суперечить ст. 321 ЦК України, ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення норм матеріального права не стягнув з позивача на користь відповідача вартість права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться спірне майно, судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що земельна ділянка не є власністю сторін, а відповідно до чинного законодавства підлягає відшкодуванню вартість частки у спільному праві власності, компенсація за право користування майном, яке не перебуває у власності, законом не передбачена.

Також не погоджується судова колегія і з доводами апеляційної скарги про невідповідність висновку суду про відмову у задоволенні зустрічного позову висновку експерта №8204 від 11 березня 2015 року, яким визначено варіанти порядку користування спірним майном, в тому числі і варіант №3, за яким ОСОБА_2 просила встановити порядок користування спільним майном.

За варіантом №3 даного висновку експерта запропоновано у користування ОСОБА_2 виділити приміщення коридору, двох житлових кімнат, загалом 21,6 кв.м., а ОСОБА_4 - надвірну споруду сарай літ. "Б", площею 31,5 кв.м., у спільному користуванні сторін залишити приміщення тамбуру та кухні, тобто у користування позивача виділяється лише надвірна споруда сарай літ. "Б".

За таких обставин суд дійшов до вірного висновку, що встановлення такого порядку користування, а фактично позбавлення позивача права користування будинком, є неможливим.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: