Справа № 263/5106/15-ц
Провадження № 2/263/1833/2015
02 червня 2015 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого суддi Томіліна О.М., при секретарi Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на ? частину квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер. Після його смерті відкрилось спадкове майно у виді ? частини квартири АДРЕСА_1. Власниками зазначеної квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло, крім батька позивача, є позивач ОСОБА_3, її мати ОСОБА_4 та брат позивача ОСОБА_6, які є відповідачами у справі. Квартира належить позивачеві та відповідачам на праві спільної сумісної власності, тобто на кожного з них приходиться по ? частині. За життя ОСОБА_7 заповіту не залишив, том позивач є спадкоємицею за законом першої черги разом з матір'ю та братами. 12.02.2015 року у встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Проте 06.04.2015 року позивачеві було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно в МКП «Маріупольське БТІ». При зверненні до реєстраційної служби позивач дізналась, що зареєструвати право власності за померлим батьком неможливо. Просила визнати за нею право власності на ? частину квартири (64,2 кв.м) АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7
Позивач ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 355, 356, 357, 392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Судом встановлено, що 12 грудня 2000 року Ясинуватським регіональним представництвом Донецької залізниці ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_3 було видане Свідоцтво на право власності на житло НОМЕР_2 - квартиру АДРЕСА_1, відповідно до якого вказана квартира належить останнім на праві спільної сумісної власності (розпорядження органа приватизації № 5698 від 30.06.1993 року).
Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3, виданого Відділом ЗАГС Жовтневого району міста Жданова 06.02.1978 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Жданові Донецької області. Батьками вказані - ОСОБА_7 та ОСОБА_4
Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4, виданого Відділом ЗАГС Жовтневого району міста Жданова 20.12.1974 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Жданові Донецької області. Батьками вказані - ОСОБА_7 та ОСОБА_4
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_5, 24.06.1995 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_9 Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_3».
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_6, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розірвано 07.11.2000 року. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданим 04.10.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_7, та на підставі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватного нотаріусу Пахниць Н.В. від 12.02.2015 року № 39609513, після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, заведена спадкова справа № 10/2015, зареєстрована в реєстрі за № 57100526.
Зі спадкової справи № 10/2015 року вбачається, що 12.02.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Пахниць Н.В. з заявою про прийняття спадщини у виді частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. З такими ж заявами до приватного нотаріуса Пахниць Н.В. 16.02.2015 року звернулись ОСОБА_6 та ОСОБА_5
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пахниць Н.В. від 06.04.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 після смерті її батька ОСОБА_7 відмовлено у зв'язку з відсутністю права власності на нерухоме майно.
Отже за даними наведених вище витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, та у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку не зареєстроване.
Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа вказаної квартири складає 64,2 кв.м, житлова - 37,5 кв.м. Квартира складається з трьох кімнат, у тому числі: першої кімнати - площею 17,1 кв.м., другої кімнати - площею 8,2 кв.м., третьої кімнати - площею 12,2 кв.м, кухні - площею 7,5 кв.м, ванної кімнати - площею 2,8 кв.м, вбиральні - площею 1,0 кв.м, коридору - площею 11,1 кв.м, комори - площею 1,6 кв.м.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.
Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331, 355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на ? частину квартири АДРЕСА_1.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін