РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/46/15-ц

Провадження № 2/700/68/15

05 травня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_2, представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи та про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та про зобовязання вчинити дії.

В позовній заяві позивач вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого по вул.Піонерській,45 в смт.Лисянка, Черкаської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину №4199 від 15.08.2008 року. У травні 2014 року відповідач виявила бажання тимчасово пожити у вищезазначеному будинку, за користування якого щомісячно повинна була сплачувати позивачу 400,00 грн., а також у випадку здійснення відновлювальних ремонтних робіт житлового будинку, витрачена на ці роботи сума буде враховуватися у плату за житло, окремо відповідач мала сплачувати комунальні послуги. Позивач попередив про те, що вищезазначений будинок було виставлено на продаж та при першому повідомленні про продаж будинку відповідач мала виїхати із вказаного будинку. За період користування житловим будинком відповідач допустила його пошкодження, а саме: пошкоджені меблі, обдертий дермантин на міжкімнатних дверях, зіпсовані сантехнічні прилади та обладнання, стіни, стеля та килимове покриття. На думку позивача, їй було завдано збитків за рахунок необережного та халатного відношення до санітарно-технічного стану будинку на суму 4000,00 грн.; за заборгованість по сплаті за комунальні послуги у розмірі 409,20 грн. та борг за орендну плату з травня по жовтень 2014 року в розмірі 2000,00 грн. Крім того, відповідач 12.10.2014 року фактично виїхала з будинку, але залишила деякі особисті речі в будинку і 06.11.2014 року позивач в присутності свідків була змушена перенести в гараж речі відповідача, про що було повідомлено відповідача листом.

В судове засідання позивач не зявилася, просила розглянути позов у її відсутність.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а згодом надала заяву про уточнення позовних вимог, а саме: позивач відмовилася від частини позову щодо стягнення боргу за користування житлом та просила стягнути з відповідача вартість дермантину в сумі 380,00 грн., витрати на вивезення сміття у розмірі 447,04 грн., заборгованість по сплаті за комунальні послуги у розмірі 409,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Відповідач позов не визнала та заперечувала проти пошкодження майна у будинку. Водночас пояснила, що між нею і позивачем був укладений усний договір оренди будинку та в рахунок орендної плати вона була повинна зробити ремонт в будинку, що вона й зробила за власний рахунок, а також оплатила своїм коштом ремонт насосної станції і викачку каналізації. На думку відповідача вона виконала всі домовленості із позивачем, що підтверджується актом перевірки придатності проживання орендованого домоволодіння від 14.10.2014 року та чеками. Натомість позивачем в період опалювального сезону було винесено її речі в гараж та змінено замки в будинку, що унеможливило користування будинком. На час її виселення заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію становила 31,66 грн. та за спожитий газ 40 грн., проте вказані витрати покриваються її витратами на ремонт будинку в сумі 743 грн. і насосної станції в сумі 714 грн. В будинку нічого вона не псувала, а тому вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 із 7 травня по 14 жовтня 2014 року проживала в будинку по вул.Піонерській, 45 в смт.Лисянка Черкаської області, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 зі згоди останньої, без укладання договору оренди житла, на підставі усної домовленості між сторонами.

Відповідно до цих домовленостей ОСОБА_4 мала право проживати в будинку позивача та сплачувати за його користування 400 грн. щомісячно, а також мала право провести в будинку ремонт в рахунок оплати за проживання та повинна була самостійно оплачувати витрати на комунальні послуги. Оскільки позивачем будинок по вул.Піонерській,45 в смт.Лисянка Черкаської області було виставлено на продаж, то у жовтні 2014 року відповідача ОСОБА_4 було повідомлено про те, що є покупець на будинок і їй необхідно звільнити житло. 14 жовтня 2014 року ОСОБА_4 виселилася з вказаного будинку.

Вказані факти та умови визнаються сторонами.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування .

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

В процесі судового розгляду позивачем та її представником заявлено вимогу про відшкодування шкоди за пошкоджений дермантин на міжкімнатних дверях будинку, однак суду не надано належних та допустимих доказів (документального підтвердження) обґрунтування розміру вказаної шкоди.

Так, стороною відповідача визнається пошкодження у вигляді обдертого дермантину на міжкімнатних дверях будинку, однак належних доказів вартості таких матеріалів, робіт по відновленню попереднього стану дверей, розміри та об'єми пошкоджень жодною стороною суду не було надано, що позбавляє суд визначити розмір цієї шкоди. Враховуючи викладене, в задоволенні даної вимоги має бути відмовлено.

Безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню є і вимога про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 409,20 грн. - заборгованість по оплаті за комунальні послуги. Як з матеріалів справи, так і з пояснень представника позивача в суді не було встановлено розрахунку даної суми, не надані докази про наявність заборгованості по оплаті комунальних послуг за період оренди житла, чи про сплату позивачем вказаної суми. Представником позивача до позовної заяви додані документи про сплату електроенергії та споживчого газу за жовтень місяць 2014 року, а саме: рахунок №14-1-50 на суму 180.60 грн. та рахунок №40022869 на суму 228.69 грн., але позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження того, що вказана заборгованість утворилася за період проживання відповідача у будинку. Крім цього, в судовому засіданні відповідач повідомила, що з 12 жовтня 2014 року у будинку проживав син позивача. Представник позивача цей факт не спростовувала.

Так само позивачем не надано суду належних доказів обґрунтованості вимоги щодо вивезення сміття відповідачем або відшкодування витрат на його вивезення. Оскільки договір оренди житла в письмовій формі не укладався, зазначена домовленість в жодному документі не відображена, а тому ця вимога є безпідставною.

Позивач не довів в суді ні розміру шкоди, завданої внаслідок пошкодження його майна, ні підставності вимоги про відшкодування витрат на вивезення сміття та за комунальні послуги, хоча за ст. 60 ЦПК України це є його обов'язком. З огляду на викладене, підстав для відшкодування позивачу судових витрат також суд не вбачає.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 22, 319,810,811 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6- 8, 10, 18, 57, 60, 61, 88, 157- 159, 174, 179, 196, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої майну фізичної особи та про зобовязання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. В. Бесараб