Справа № 386/214/15-ц
Провадження № 2/386/115/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Ярова Л. С.

секретаря судового засідання Корніцької Л.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Ремонт-Плюс" про стягнення помилково сплачених (перерахованих) коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що наприкінці 2013 року на початку 2014 року він помилково сплатив на особистий рахунок ОСОБА_4 69 150, 00 грн., які були сплачені в рахунок оплати ремонтних робіт в однокімнатній квартирі площею 40 кв.м., розташованій в АДРЕСА_1, де мешкає дочка позивача.

Просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь помилково перераховані кошти в розмірі 69 150, 00 гривень та проценти за прострочення у розмірі 181, 76 грн..

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що жодних угод з відповідачем не укладав, тому кошти, що були сплачені ним відповідачу необхідно повернути, просить задовольнити позов в повному об'ємі.

Представник позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що позивачем на картковий рахунок відповідача сплачені кошти в сумі 160 000 грн. в рахунок проведення ремонту квартири доньки. Договір на проведення ремонтних робіт укладався між ОСОБА_1 та ТОВ "РемонтПлюс", на рахунок якого повинні були бути сплачені кошти за ремонт. Оскільки гроші за ремонт по договору були сплачені позивачем на особистий картковий рахунок відповідача, вони підлягають поверненню як помилково сплачені, просить позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та пояснив, що між сторонами жодних договорів не існувало, проте згідно рахунків-фактури, які були виставлені на виконання договору, укладеного дочкою позивача та ТОВ "РемонтПлюс", позивач здійснював їх оплату, тобто позивач був обізнаний, що саме за ремонтні роботи, проведені ТОВ "Ремонт-Плюс", ним здійснюється оплата. Про помилковість сплачених коштів говорити не можна, оскільки кошти були сплачені за ремонт, про що свідчить акт виконаних робіт.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що з відповідачем уклала 2 договори на проведення ремонту, перший з яких виконувався добросовісно, по другому договору роботи припинились. Вартість ремонту сплачували батьки на картковий рахунок, який повідомив відповідач. На суму 63 000, що були перераховані відповідачу, ремонтні роботи не виконані, відповідач ухилявся від проведення ремонтних робіт за другим договором. При ознайомленні позивача з договором, він помітив, що договір укладений з фірмою, а не з приватною особою, тому позивач вважає, що він помилково сплатив кошти за ремонт відповідачу, як фізичній особі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Суд заслухавши сторін по справі, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Ремонт-Плюс" в особі директора ОСОБА_4 укладено договір підряду № 1807-2013/1 на проведення чорнових робіт однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1

Актом виконаних робіт від 27.12.2013 року підтверджений факт проведення чорнових робіт ТОВ "Ремонт-Плюс" на суму 41 100 грн згідно договору підряду № 1807-2013/1 .

Також 25.12.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Ремонт-Плюс" в особі директора ОСОБА_4 укладено договір підряду № 1807-2013/1, відповідно до якого підрядник зобов'язувався провести ремонтні роботи однокімнатної квартири з використанням спонсорських матеріалів.

Як стверджує представник позивача, позивач перерахував відповідачу кошти за договором підряду від 25.12.2013 року, умови якого ТОВ "Ремонт-Плюс" були виконані не в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представники стверджували про помилковість перерахунку вказаних коштів на особистий картковий рахунок ОСОБА_4, оскільки договір між позивачем та відповідачем не укладався, а також у зв'язку із тим, що договір укладався з юридичною особою, на поточний рахунок якої й повинні були сплачуватись кошти за проведення ремонту.

Суд не може погодитись з зазначеним твердженням з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами дійсно не існувало жодних договірних зобов'язань, проте позивач був обізнаний про існування договірних зобов'язань його доньки перед ТОВ "Ремонт-Плюс" щодо здійснення оплати за проведення ремонтних робіт та погодився із тим, що вартість всіх робот буде оплачена саме ним, підтвердженням чого є акт виконаних робіт на суму 41 100 грн., про повернення яких позивач вимогу не ставить.

Саме неналежне виконання ремонтних робіт ТОВ "Ремон-Плюс", де відповідач є директором, стало підставою для звернення до суду позивача з позовною заявою про стягнення безпідставно сплачених коштів.

Враховуючи те, що умови договорів підряду № 1807-2013/1 від 09.12.2013 року та 25.12.2013 року сторонами виконувались, тобто здійснювались ремонтні роботи, за які в свою чергу проводилась оплата, не можна стверджувати про безпідставність перерахунку коштів позивачем на картковий рахунок відповідача, адже, хоча договірних відносин між позивачем та відповідачем не існувало, проте існувала усна домовленість між позивачем та сторонами у договорі підряду щодо порядку здійснення оплати ремонтних робіт.

В іншому випадку позивачу слід ставити питання про повернення всіх коштів, що були сплачені, в тому числі за договором підряду від 09.12.2013 року, адже перерахування коштів за першим договором підряду позивачем здійснювалось так само на картковий рахунок відповідача.

Окрім того, позивач не зазначив у позовній заяві та не надав підтверджуючих документів, на яку суму відповідач так і не провів ремонтні роботи за договором підряду від 25.12.2013 року.

Суд не може погодитись із тим, що відповідач навмисно ввів в оману позивача щодо неповідомлення про сторону у договорі підряду, адже договір укладався донькою позивача, яка повинна була б повідомити позивача про сторону у договорі. Проте, як встановлено з пояснень представника позивача, на момент, коли позивач перераховував кошти на особистий картковий рахунок відповідача, позивачу для зручності було простіше перераховувати кошти за договорами підряду саме на картковий рахунок відповідача ніж на поточний рахунок юридичної особи.

Враховуючи те, що позивач не довів в судовому засіданні помилковість перерахування ним коштів на картковий рахунок відповідача та безпідставність одержання та збереження грошей відповідачем, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.1212 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Ремонт-Плюс" про стягнення помилково сплачених (перерахованих) коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя: Ярова Л. С.