Справа № 350/2037/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1468/2015
Головуючий у 1 інстанції БейкоА. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі країни ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 25 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

25.11.2014 року до суду із поданням звернувся державний виконавець ВДВС Рожнятівського РУЮ, в якому просить постановити ухвалу, якою обмежити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань згідно виконавчого листа №2/350/776 від 11.11.2013 року, виданого Рожнятівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 96000,16 грн. боргу, оскільки борг ОСОБА_2 не сплачено, майно на яке може бути звернено стягнення за ним не зареєстроване, рух коштів на рахунках відсутній.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 25.11.2014 року подання задоволено, обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

У апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, вказує, що суд невірно витлумачив зміст п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїду в Україну громадян України». Вказана норма закону регламентує не обмеження у виїзді за кордон, а тимчасове обмеження у видачі паспорту. Суд не зауважив, що таке обмеження може носити виключно тимчасовий характер - до виконання зобовязань, а не постійний, як це випливає з оскаржуваної ухвали суду. Суд порушив вимоги ст. 33 Конституції України, у відповідності до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишатися територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Також державним виконавцем не надано жодного доказу про ухилення або відмову від виконання зобовязання,тому просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України.

В засіданні апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав, ВДВС Рожнятівського РУЮ просив розглядати справу без їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Рожнятівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 11.11.2013 року Рожнятівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4- 96000 грн. 16 коп. (а.с.3-4)

Із матеріалів справи вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобовязань по вищенаведеному виконавчому листу, тому державний виконавець обгрунтовано звернувся в суд з відповідним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Порядок здійснення права громадянами України на виїзд з України і в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в ст. 6 цього Закону, у тому числі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених судовим рішенням. Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» , зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до положення ч. 2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Із змісту подання та матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було здійснено запити у відповідні реєструючі органи м. Івано-Франківська, щодо надання інформації про наявність майна, належного боржнику (а.с.9,16-21), а також направлено повідомлення ОСОБА_2 про те, що ВДВС Рожнятівського РУЮ буде направлено подання до Рожнятівського районного суду з вимогами вирішити питання про його обмеження у праві виїзду за кордон, на яке боржник не відреагував (а.с.7).

За таких обставин, зважаючи на повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що державний виконавець не вжив всіх заходів щодо виконання рішення суду, зокрема міг реалізувати належні йому 4 автомобілі, оскільки зазначені автомобілі знаходяться в розшуку, що підтверджується постановою ВДВС від 15.04.2014 року, а тому їх неможливо реалізувати /а.с.13/. Крім того, боржником не оскаржувалися незаконні дії, чи бездіяльність ВДВС Рожнятівського РУЮ з цього приводу, а сплата боржником з 11.11.2013 року 4000 грн. 27.02.2015 року не є підставою для скасування правильно постановленої судом ухвали на час розгляду подання.

Що стосується посилання апелянта на ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду громадян з України і в'їзду в Україну громадян України», то такі не приймаються судом до уваги, оскільки стосуються одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь. Так, назвою самої норми (ст. 6), законодавець визначив випадки у яких громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

За змістом ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а підстави для її скасування відсутні..

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Рожнятівського районного суду від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: П.І. Проскурніцький

ОСОБА_5