Справа № 2-1079/2010 Головуючий у І інстанції Яковенко В.С.
Провадження № 22-ц/780/2960/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 28.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області на рішення Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання щодо проведення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

13 серпня 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок розміру її пенсії, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної пенсії, яку вона отримує, повинен бути не менший 08 мінімальних пенсій за віком. Відповідачем же всупереч вищевказаних вимог закону пенсія позивачу виплачується в значно нижчому розмірі, що остання вважає порушенням гарантованих їй прав та охоронюваних інтересів, в зв'язку з чим і просила суд визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області.

Крім того просила зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести перерахунок та виплату їй недоплаченої суми пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.4 ст.54 ЗУ «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.08.2007 року та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з подальшим перерахунком та виплатою пенсії у зв'язку із збільшенням мінімального розміру пенсії за віком - відповідно до чинного законодавства України.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду в Іванківському районі Київської області, щодо призначення пенсії ОСОБА_2 не у відповідності до ст. 50 та ч.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до п.2 ч.1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13.08.2007 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення на користь Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Іваанківським районним судом Київської області норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 є потерпілою внаслідок Чорнобильської катарстрофи 1-ї категорії, інвалідом 2-ї групи, захворювання пов'язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, непрацюючим пенсіонером. проживаючим на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Позивач ОСОБА_2, оспорюючи дії відповідача, вважала, що вона отримує державну та додаткову пенсію в розмірі, значно нижчому, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв'язку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав. Посилалась на те, що відповідачем безпідставно при нарахуванні пенсії застосовуються не норми вищевказаного закону, а підзаконні нормативні акти, якими є постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг прав в сфері пенсійного забезпечення, гарантовані йому відповідним законом.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про порушення відповідачем норм ст.ст 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" суперечить вимогам ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, а також інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», зокрема п. 28 розд. 2 зазначеного Закону, яким було внесено зміни на 2008 рік до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині визначення розміру державної та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно - правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок державної та додаткової пенсій відповідно до ст. 50 ст., 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплату відповідних грошових сум за період з 13.08.2007 року, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами і при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При таких обставинах, коли судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області - відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 01 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: