Справа № 645/4798/15-ц
Номер провадження 2-о/645/85/15
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

02 червня 2015 р. м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про встановлення факту права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт належності права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

В обгрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначає, що 31.07.2012 року після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2, заповіт на яку на ім'я ОСОБА_1 посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 15.12.2006 року за реєстровим номером № 4625, дублікат вказаного заповіту видано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 22.01.2013 року за реєстровим номером № 219. Заявник звернулась до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим що право власності за ОСОБА_3 не зареєстровано та не можливо встановити факт належності їй вищевказаної квартири. У зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що у відкритті провадження по даній цивільній справі слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відрізняючими ознаками окремого провадження є несумісність із спором про право, відсутність сторін із протилежними інтересами, неможливість застосування низки правових норм та принципів, які притаманні позовному провадженню, а саме, щодо змагальності, диспозитивності, процесуальної рівності тощо.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки (виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб).

При цьому судове встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження можливе лише в разі, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

Як роз'ясненно в п.п. 1, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Суд, оцінюючи зміст заяви про встановлення юридичних фактів, вбачає спір про право на спадщину, який не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження.

Згідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи в порядку окремого провадження , який вирішується в позовному порядку, суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту права власності на нерухоме майно на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Роз'яснити заявнику, що вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Фрунзенському районі м. Харкова Харківської області судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за квитанцією № 0.0.379952014.1 від 29.05.2015 року у сумі 121,80 грн. - повернути ОСОБА_1

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Федорова О.В.