АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №428/8996/13-ц
Провадження №22ц/790/1880/15 Головуючий 1 інст. - Олійник В.М.
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,-

встановила:

12 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/6 частині заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину щомісячно, з моменту звернення до суду із позовом до досягнення дітьми повноліття.

В обгрунтовання позову посилалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, але шлюбні стосунки з червня 2013 року не підтримуються, діти знаходяться на її утриманні. ОСОБА_2 є батьком дітей, зобов'язаний їх утримувати, проте від цього обов'язку ухиляється - належної матеріальної допомоги не надає, приховує дійсний розмір своїх доходів, участі у додаткових витратах на дітей не бере. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність та має можливість утримувати дітей.

ОСОБА_2 проти позову заперечував, та 16 січня 2014 року подав зустрічний позов про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на його користь в розмірі по 1/6 частині заробітку (доходу) ОСОБА_1 на кожну дитину щомісячно, з моменту звернення до суду із позовом до досягнення дітьми повноліття.

Посилався на те, що шлюбні стосунки з ОСОБА_1 не підтримуються, діти знаходяться на його утриманні - він повністю забезпечує дітей їжею, купує взуття, одяг, сплачує комунальні послуги за квартиру в якій мешкає вся сім'я, повністю несе витрати на тренування дітей та на їх лікування. Мати дітей не надає належної матеріальної допомоги дітям, хоча працює і має постійний дохід.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просе рішення суду першої в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Посилається на: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 рішення не оскаржує, тому апеляційному перегляду підлягає рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2014 року лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечував, ОСОБА_1, яка належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, до суду не з'явилась, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі та мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбних стосунків сторони не підтримують, на розгляді в суді знаходиться позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Встановлено також і не заперечується сторонами, що сторони та їх неповнолітні діти проживають разом, в одній квартирі.

Доказів на підтвердження своїх доходів та доходів ОСОБА_2 позивач суду не надала, будь-яких клопотань з цього приводу нею не заявлялось.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що сторони та їх діти мешкають в одній квартирі, питання щодо місця проживання дітей з одним із батьків не вирішувалось, обидва батьки повною мірою займаються вихованням неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, матеріальним забезпеченням та розвитком в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Такий висновок суду першої інстанції грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні письмових доказів у справі та показань свідків, яким надана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги стосовно доведеності позовних вимог ОСОБА_1, не можна визнати обгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів ухилення відповідача від виконання батьківського обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, а надані ним докази на обгрунтування своїх заперечень, позивачем ОСОБА_1 не спростовані.

Жодних доказів на підтвердження своїх доводів не надано ОСОБА_1 і суду апеляційної інстанції.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач не відвідував батьківські збори та не спілкувався з вчителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не свідчить про невиконання ним обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до непогодження з оцінкою судом першої інстанції наданих позивачкою доказів та на законність ухваленого судом рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді