У х в а л а

іменем україни

28 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (далі - ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе») про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і за час роботи з вини роботодавця отримав професійне захворювання, у зв'язку з чим втратив 60 % професійної працездатності та визнаний інвалідом ІІІ групи. Вважав, що ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 30 000 грн та яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_2 15 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 121 грн 80 грн.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року змінено, стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_2 9 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 21 вересня 1981 року по 27 березня 2014 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе». 27 березня 2014 року її було звільнено за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах (а. с. 5-6).

Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань, позивачу було встановлено діагноз: ХОЗЛ II стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню.

05 червня 2014 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 66, в якому зазначено, що професійне захворювання ОСОБА_2 виникло з обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Причиною виникнення професійного захворювання стало проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, локальної вібрації та показників важкості праці (а. с. 7).

Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК від 14 липня 2014 року ОСОБА_2 встановлено 60 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності без терміново (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із статтею 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

При цьому, суд апеляційної інстанції, на підставі проведеної оцінки поданих сторонами доказів, з урахування всіх обставин та положень ст. 23 ЦК України, з урахування вимог розумності та справедливості, роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибини моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності, яка за висновком МСЕК від 14 липня 2014 року встановлена в розмірі 60 %, правильно визначив розмір моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов