АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Сіромашенко Н.В.
№ 22-ц/796/2618/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 9820 грн. 18 коп. у відшкодування завданих внаслідок пошкодження автомобіля збитків, а також 5000 грн. моральної шкоди. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні його вимог про відшкодування майнової шкоди за недоведеністю наявної вимоги до страховика або МТСБУ. Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована. Також в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2014 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тoyota» д.н. НОМЕР_3, по вулиці Мельникова, 3 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Нyundai Sonata», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 11-12).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Нyundai Sonata», державний номер НОМЕР_2, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1, ОСОБА_3 вписаний як особа, яка має право користування транспортним засобом (а. с. 10).

ОСОБА_1 порушив питання про стягнення з ОСОБА_2 9820 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування завданих внаслідок пошкодження автомобіля збитків згідно Звіту № 352/14 про визнання вартості матеріального збитку від 26 березня 2014 року, складеного оцінювачем ТОВ «СОС Сервіс Україна». Також просив відшкодувати завдану моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 з тих підстав, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, а клопотання про залучення до участі в справі як співвідповідачів страховика або МТСБУ позивачем не заявлено. ОСОБА_1 не надав доказів звернення з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика чи МТСБУ.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ п від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 судом не з'ясовано чи була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди та чи звертався він відповідно до вимог ст. 33 Закону № 1961-IV до страховика або до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Встановлення даних обставин є обов'язковим при вирішенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

З метою з'ясування вказаних питань за клопотанням представника позивача апеляційним судом за було направлено відповідні запити.

Як вбачається з інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність володільця транспортним засобом «Тoyota» д.н. НОМЕР_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди 12 березня 2014 року була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу АС 3906255 від 01 липня 2013 року (а. с. 102).

Згідно листа ПрАТ «СК «Україна» від 06 квітня 2015 року №13244 жоден учасник дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 березня 2014 року по вулиці Мельникова, 3 в м. Києві, в тому числі і ОСОБА_2, до ПрАТ «СК «Україна» не звертався (а. с. 109).

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_2 не звертався до ПрАТ «СК «Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до вимог ст. 33 Закону №1961-IV, ОСОБА_1 мав право заявити вимоги про відшкодування завданої шкоди безпосередньо до нього, як завдавача такої шкоди.

Відповідно Звіту № 352/14 про визнання вартості матеріального збитку від 26 березня 2014 року вартість відновлювального ремонту завданого власнику автомобіля «Нyundai Sonata», державний номер НОМЕР_2, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 9820,12 грн. (а. с. 16-25).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 завданої майнової шкоди в розмірі 9820,18 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 було пошкоджено майно позивача, колегія суддів на підставі ст. 1167 ЦК України вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди. З урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Враховуючи викладене, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 грудня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_19820,18 грн. майнової шкоди та 500 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді