Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/230/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Карікової Л.В.

при секретарях Шилан Д.О., Кописєвої О.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши 14 травня 2015 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

05 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.06.2013 року о 00 годині 45 хвилин відповідач ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив контактування з транспортним засобом марки «Тойота прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням.. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.10.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

В результаті ДТП йому були завдані тілесні ушкодження. За період лікування з 22.06.2013 року по 12.07.2013 року ним було затрачено 1280 грн. 19 коп.

Крім того, внаслідок ДТП його транспортному засобу були завдані технічні ушкодження.

Згідно з висновками автотоварознавчого дослідження №130-01/06-13 від 26.06.2013 року сума збитків у звязку з пошкодженням автомобілю «Тойота прадо»складає 235 618 грн. 68 коп.

Крім того, ним було понесені витрати - за проведення автотехнічного дослідження в розмірі 500 грн., за послуги евакуатора - в розмірі 850 грн.

На момент ДТП його автомобіль був застрахований у страховій компанії ПРАТ НФСК Добробут.

Також був застрахований і автомобіль під керуванням ОСОБА_3 в страховій компанії ПРАТ «СК Арсенал Страхування», згідно полісу АС3208073.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за полісом складає 100000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи складає 510 грн.

Стрховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49260 грн.

Внаслідок винних дій ОСОБА_3 йому також заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 грн., яка виразилася в фізичних і душевних стражданнях, у звязку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з знайомими і близькими, відмови ОСОБА_3 компенсувати завдану йому шкоду.

Відповідно до п.22.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеному у п. 9.3 ст. 9 цього закону.

Пункт 9.3 вказаного закону, в редакції, що діяла станом на 12.10.2012 року, визначено, що обовязків ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становить 51000 грн. на одного потерпілого. Відповідно 5 відсотків ліміту становить 2550 грн.

Посилаючись на вищезазначене позивач про зазначив, що, з відповідача страхової компанії підлягає стягненню 1280 грн. 19 коп. витрати на лікування та 2550 грн. моральної шкоди.

З відповідача ОСОБА_3 слід стягнути 188988 грн. 87 коп. - матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля; 510 грн. франшизи; 2485 грн. судового збору.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.05.2014 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Також 22.05.2014 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в який позивач просив стягнути з ПРАТ «СК Арсенал Стахування» 67 грн. 98 коп. витрат на лікування; 50000 моральної шкоди, а з відповідача ОСОБА_3 стягнути 186 128 грн. 68 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля, 510 грн. франшизи, 500 грн. витрати, повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження, 850 грн. послуги евакуатора, 2485 судового збору та 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 просив задовольнити позов в повному обсязі. Крім того, не заперечував передати пошкоджений автомобіль відповідачу ОСОБА_3 після відшкодування останнім спричиненої шкоди. Визнав, що пошкоджений транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнав частково та пояснив суду, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП він присутній не був, оскільки отримав судову повістку лише ввечері 08.10.2013 року, тому був позбавлений можливості дати пояснення щодо обставин ДТП. Отримав постанову суду лише на початку січня 2014 року, оскільки перебував за межами України. Також відповідач посилався на те, що позивачем завищено розмір матеріальних збитків та у нього викликає сумнів розмір збитків, заподіяних транспортному засобу позивача внаслідок ДТП. Не заперечував щодо передачі йому пошкодженого транспортного засобу після відшкодування ним збитків позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явився. Однак направив на адресу суду письмові заперечення в яких просив розглянути справу у його відсутності та зазначав, що 08.05.2013 року між ПРАТ «Страхова ОСОБА_7 Страхування» та ПП «Пік» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб «Тойота прадо» та його власнику ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду. Крім того, було завдано шкоду здоров`ю ОСОБА_1 Оскільки Полісом передбачено страхову суму за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн. і франшизу в розмірі 510 грн., то відшкодування за пошкоджений автомобіль становить 49 490 грн. У відшкодування витрат у звязку з лікуванням ОСОБА_1 останньому виплачено страхове відшкодування в розмірі 894 грн. 67 коп. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право отримати у відшкодування моральної шкоди в розмірі 44 грн. 73 коп. 5 відсотків від отриманої страхової виплати, тобто від 894 грн. 73 коп.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

В пункті п. 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова) зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.(п.6 Постанови)

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).(п.13 Постанови)

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.(п.14 Постанови)

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.(п.15 Постанови).

Судом встановлено, що 21 червня 2013 року 0 00 годині 45 хвилин на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазавськ сталося ДТП за участь автомобіля «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля «Toyota Prado»», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням позивача ОСОБА_1

Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні з 22.06.2013 року по 12.07.2013 року, а автомобіль, яким він керував на відповідній правовій підставі отримав механічні пошкодження.

Згідно автотоварознавчого дослідження №130/06-13 від 26 червня 2013 року матеріальна шкода спричинена внаслідок пошкодження автомобіля склала 235618 грн. 68 коп.

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України , однак провадження по справі закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ст.38 КпАП України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в страховій компанії ПРАТ «СК Арсенал Страхування», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів («MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3).

Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну склав 100000 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 50000 грн. , франшиза 510 грн.

Власником вказаного транспортного засобу «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_3) є ОСОБА_9

Відповідач не перебуває в трудових відносинах ані з ОСОБА_9, ані з ПП»ПиК».

Власником транспортного засобу марки автомобіля «Toyota Prado»», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 є ОСОБА_8.

Право керування вказаним транспортним засобом мали ОСОБА_10 та позивач ОСОБА_1.

Відповідно до страхових актів №АС /3208073 -2 та №АС /3208073-2-2 позивачу ОСОБА_1 страховою компанією виплачено страхове відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 894 грн. 67 коп. та 59 грн. 73 коп. , а всього 954 грн. 40 коп.

Відповідно до висновку лікаря експерта від 18.12.2013 року 317 грн. 54 коп. визнані такими, що не відповідають лікарським призначенням за основним діагнозом.

Тобто, позивачу виплачено всі належне до виплати страхове відшкодування.

Відповідно до страхового акту №АС/3208073-1 від 13.01.2014 року страховою компанією власнику транспортного засобу ОСОБА_8 виплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності на суму 49 490 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 186128 грн. 68 коп. ( 235 618 грн. 68 коп. 49 490 грн. = 186 128 грн. 68 коп.).

З акту-звіту автотоварознавчого дослідження 130/06-13 від 26 червня 2013 року, за проведення якого позивач сплатив 500 грн., вбачається, що матеріальна шкода складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prado»», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, з врахуванням коефіцієнту його фізичного зносу і втрати товарної вартості становить 280 969 грн. 95 коп.

Ринкова вартість вказаного транспортного засобу становить 235618 грн. 68 коп.

Тому, розмір матеріальної шкоди , завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля визначено в розмірі його ринкової вартості, а саме в розмірі 235618 грн. 68 коп.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_11 підтвердив свій висновок та пояснив суду, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує його ринкову вартість та його відновлення є недоцільним. Крім того, автомобіль не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, оскільки можуть буди використані деякі його запчастини.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обовязковий ліміт відповідальності страховика це страхова сума в межах якої страховик зобов`язаний провести страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує пятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому законі.

Відповідно до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, повязана з лікуванням потерпілого;

шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

шкода, повязана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

При цьому, страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої статті 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі , визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивач отримав тілесні ушкодження.

Згідно виписки з карти стаціонарного хворого №57/66/557 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 22.06.2013 року по 12.07.2013 року та поставлений діагноз: забій головного мозку, забій лобної ділянки та шийного відділу хребта, гіпертонічна хвороба, гіпертензивне серце.

Зазначені обставини є підставою для відшкодування моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав позивач у звязку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди спричиненої позивачу слід визначити у розмірі 8000 грн.

З огляду на те, що загальний ліміт страхового відшкодування становить 100 000 грн., то із страхової компанії слід стягнути 5000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача до відповідача ПРАТ СК Арсенал Страхування», а саме з відповідача - ПРАТ СК Арсенал Страхування» слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 1242 грн. 50 коп. В іншій частині в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Оскільки на ПРАТ «СК Страхування» покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 4000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я.

Матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню з винної особи відповідача ОСОБА_3 слід визначити в розмірі 187978 грн. 68 коп. ( 186128 грн. 68 коп. - різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням - 235 618 грн. 68 коп. 49 490 грн. = 186 128 грн. 68 коп.; 500 грн. франшизи; 500 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження; 850 грн. послуги евакуатора). Крім того з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 4000 грн. та судовий збір в розмірі 1242 грн. 50 коп., а всього з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на корить позивача 193 221 грн. 18 коп. В іншій частині в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позовом задовольнти частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова ОСОБА_7 Страхування» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 1242 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 187 978 грн. 68 коп., з яких: 186 128 грн. 68 коп. різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, 500 грн. франшиза, 500 грн. вартість проведення автотоварознавчого дослідження; 850 грн. витрати з евакуації транспортного засобу, моральну шкоду в розмірі 4000 грн. та судовий збір в розмірі 1242 грн. 50 коп., а всього 193 221 грн. 18 коп.

Відповідачу ОСОБА_3 передати транспортний засіб, марки ««Toyota Prado»», державний реєстраційний номер НОМЕР_4», державний реєстраційний номер ВЕ 88-87, який належить ОСОБА_8, після відшкодування ним збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, позивачу ОСОБА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Карікова

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 19 травня 2015 року

Суддя ОСОБА_12

19.05.2015