У Х В А Л А

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину вказаної квартири, припинивши право власності останньої на спірну квартиру за договором купівлі-продажу.

Зазначав, що сторонами під час шлюбу 25 липня 1996 року на підставі договору купівлі-продажу набуто право власності на спірну квартиру, яку було зареєстровано на відповідачку, а тому вказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності, що також підтверджується рішеннями Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2004 року та від 15 листопада 2011 року. Вважаючи, що при поділі майна подружжя частки сторін є рівними, просив задовольнити позов.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_4 право власності на 17/100 частин квартири АДРЕСА_2; визнано за ОСОБА_5 право власності на 83/100 частини вказаної квартири; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції однієї і тієї ж самої норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статей 60, 69 та 70 СК України та статей 22, 28 КпШС.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року та від 25 вересня 2013 року та на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2013 року.

ОСОБА_4 указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування зазначених норм матеріального права у справі, про перегляд якої подано заяву, не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданих для прикладу судових рішеннях.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, відступив від засади рівності часток подружжя у спільному майні, враховуючи обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, зокрема те, що на придбання спірної квартири відповідачкою витрачені кошти, отримані нею від продажу квартири, що належала їй особисто.

Разом з тим у справах, судові рішення в яких надані заявником для порівняння, зокрема в рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року та від 25 вересня 2013 року, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2013 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відходу від рівності часток кожного з подружжя у спільній сумісній власності через недоведеність використання одним з подружжя особистих коштів для придбання квартири.

Отже, у справі, про перегляд якої подано заяву, та у справі, на рішення в яких посилається заявник в її обґрунтування, наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 60, 69 та 70 СК України та статей 22, 28 КпШС.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді:Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк