Справа № 573/491/15-ц
Номер провадження 2/573/161/15
РІШЕННЯ

іменем України

12 червня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом Публычного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24561,61 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUCOGK00000144 від 02 серпня 2007 року, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі вказаного договору ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 11200 доларів США, а ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Також 02 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № SUCOGK00000144 від 02 серпня 2007 року було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № SUCOGK00000144. ОСОБА_1 свої зобовязання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконує. Станом на 12 грудня 2014 року заборгованість по кредиту становить 24561,61 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 9865,76 доларів США; 6786,30 доларів США - заборгованість по відстокам за користування кредитом; 1164,80 доларів США - заборгованість по комісії; 5559,99 доларів США -пеня; 1184,75 доларів США - штраф, з яких 15,91 доларів фіксована частина, а 1168,84 доларів США процентна складова. В добровільному порядку ОСОБА_1 не вчиняє дій, спрямованих на повернення тіла кредиту, відстотків, комісії та неустойки. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту в сумі 24561,61 доларів США, що за курсом 15,71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12 грудня 2014 року складає 385862,83 грн. та судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду.

Представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Гакаль Р.В. в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден, але просив зменшити розмір неустойки у звязку із складним матеріальним становищем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден, але просив зменшити розмір неустойки у звязку із складним матеріальним становищем.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SUCOGK00000144, відповідно до п. 7.1 якого банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 02 серпня 2007 року по 31 липня 2027 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 13920 доларів США на наступні цілі: 11200 доларів на купівлю житлового будинку, а також у розмірі 2720 доларів на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.1 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 договору.

Погашення заборгованості за договором здійсюється в наступному порядку: щомісяця в період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 132,12 доларів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди (а. с. 12-14).

Згідно з п. 7.4 вказаного вище договору при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1. 2.2.4. 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кердитом у розмірі 2,15 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості по кредиту.

Пунктом 4.1 договору визначено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 (які визначають обовязок позичальника сплачувати відсотки та винагороду у строки, визначені договором) даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно з п. 5.4 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором 02 серпня 2007 року було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № SUCOGK00000144. Згідно з п. 4 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (а.с. 15).

Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши ОСОБА_1 кредит у вигляді у вигляді не поновлюваної кредитної лінії згідно з п. 7.1 кредитного договору № SUCOGK00000144 від 02 серпня 2007 року.

Відповідач свої зобов'язання по сплаті кредитних коштів не виконує. З наданого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунку вбачається, що станом на 12 грудня 2014 року заборгованість по кредиту становить 24561,61 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 9865,76 доларів США; 6786,30 доларів США - заборгованість по відстокам за користування кредитом; 1164,80 доларів США - заборгованість по комісії; 5559,99 доларів США - пеня; 1184,75 доларів США - штраф, з яких 15,91 доларів США - фіксована частина, а 1168,84 доларів США процентна складова.

В добровільному порядку ОСОБА_1 не вчиняє дій, спрямованих на повернення тіла кредиту, відсотків, комісії та неустойки. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредиту в сумі 24561,61 доларів США, що за курсом 15,71 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12 грудня 2014 року складає - 385862,83 грн.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Свої договірні зобовязання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по зазначеному вище кредитному договору та договору поруки належним чином не виконують, що привело до виникнення заборгованості.

На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином суд вважає, що факт порушення відповідачами взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь позивача заборгованості по кредитному договору № SUCOGK00000144 від 02 серпня 2007 року за тілом кредиту - 9865,76 доларів США; 6786,30 доларів США - заборгованість по відстокам за користування кредитом та комісії в сумі - 1164,80 доларів США підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги в частині стягнення неустойки, а саме: пені в сумі 5559,99 доларів США та штрафу в сумі 1184,75 долірв США, з яких - 15,91 доларів США фіксована частина, а 1168,84 доларів США - процентна складова підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання ( п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Таким чином неустойка є не тільки способом забезпечення виконання зобов'язань, а також й однією з форм цивільно-правової відповідальності. При цьому застосування штрафу і пені одночасно за одне і теж порушення зобов'язання не допускається.

Пунктом 4.1 договору визначено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 (які визначають обовязок позичальника сплачувати відсотки та винагороду у строки визначені договором) даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно з п. 5.4 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

З огляду на положення абз. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У згідно з п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Крім того, суд враховує мотиви конституційно-правового аналізу правовідносин зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками у правовідносинах споживчого кредитування, викладені в п. 3 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11 листопада 2013 року, зокрема про те, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здіснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є пенсіонером, має незадовідьний стан здоровя, ОСОБА_4 отримує невеликий розмір заробітної плати, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, проживає разом з матрію ОСОБА_5, яка є пенсіонеркою, також суд бере до уваги той факт, що позивач протягом тривалого часу, а саме з липня 2014 року, не сприяв своєчасному погашенню заборгованості по кредиту, відомості про що відсутні в матеріалах справи та, виходячи з принципів виваженості, розумності і справедливості, суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір стягнення пені до 2000 доларів США, що станом на 12 червня 2015 року, тобто на день винесення рішення суду, по курсу НБУ становить 42054,99 грн. а штраф згідно п. 5.4 договору стягнути у розмірі 250 доларів США.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позову частково і необхідність стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором № SUCOGK00000144 від 02 серпня 2007 року в загальній сумі 18066,86 доларів США та 42054,99 грн., з яких: 9865,76 дол. США - залишок по тілу кредиту; 6786,30 дол. США - відсотки за користування кредитом; 116,80 дол. США - комісія, 250 дол. США - штраф, 42054,99 грн. - пеня.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів у дольовому порядку судові витрати у сумі 3654 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10,11, 60 88, 154, 209, 210, 213-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № SUCOGK00000144 від 02 серпня 2007 року в загальній сумі 18066 (вісімнадцять тисяч шістдесят шість) доларів 86 центів США та 42054 (сорок дві тисячі п'ятдесят чотири) гривні 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з кожного по 1827 (одній тисячі вісімсот двадцять сім) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасники процесу, які приймали участь в розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його в тому ж порядку на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя