Справа №442/1014/15-ц
Провадження №2/442/599/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача в його користь: 800 Євро - суму вкладу; 29,46 Євро - заборгованість по процентах вкладу; 3000 грн. - моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що згідно договору № 3880 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція on-line» у Євро від 10.10.2014 року, він вніс на свій особистий рахунок вклад на загальну суму 800 Євро з відсотковою ставкою 6,0 відсотків річних, строком на 6 місяців по 11 квітня 2015 року включно. 29.01.2015 року він подав до відповідача заяву про дострокове розірвання договору банківського вкладу (депозиту), тобто керуючись положеннями даного договору та п.2 ст. 1060 ЦК України позивач повідомив відповідача про намір на умовах, зазначених договором, повернути йому готівкою депозитний вклад з нарахованими відсотками.

На даний час строк дії депозитного договору закінчився кошти за банківським вкладом, йому так і не повернуті, як наслідок, в порушення умов укладеного правочину, щодо строків та суми належних позивачу виплат, борг відповідача на даний час складає 829,46 Євро.

Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення здійсненого вкладу є право позивача вимагати його повернення, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 829,46 Євро заборгованості за депозитним договором, 3000 грн. моральної шкоди та покласти на відповідача судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача - Павляк А.В. заперечила та вважає, що для задоволення позову відсутні правові підстави, оскільки зазначені в позовній заяві вимоги є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам матеріального права.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» в особі керівника Дрогобицького відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 3880 «Найкраща пропозиція on-line» у Євро строком на 6 місяців із виплатою 6,0% річних по 11 квітня 2015 року включно.

Разом з тим, як підтверджено матеріалами справи, позивач керуючись положеннями даного договору та п.2 ст. 1060 ЦК України, ще 29 січня 2015 року подав до ПАТ «Дельта Банк» заяву про дострокове розірвання договору № 3880 на умовах, зазначених договором, повернути йому готівкою депозитний вклад.

Однак, в подальшому, всупереч обумовленого договором, відповідач так і не провів з ним розрахунку, як наслідок, в порушення умов укладеного правочину, щодо строків та суми належних йому виплат, борг відповідача складає 800 Євро - вклад та 29,46 Євро - проценти.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору № 3880 банківського вкладу (депозиту) від 10.10.2014, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (гл. 72 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Судом встановлено, що за умовами укладеного сторонами договору банківського вкладу на ім'я вкладника ОСОБА_1 в ПАТ «Дельта Банк» було відкрито поточний банківський рахунок, на який банк мав перерахувати кошти для повернення вкладу.

Також судом встановлено, що згідно з договором банківського вкладу вклад мав бути повернутий банком 11 квітня 2014 року, разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до банку із заявою про повернення банківського вкладу, проте банк кошти не повернув та можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом позивачу не дав.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення грошових коштів за депозитним договором із процентами за їх користування, а доводи представника відповідача про те, що банк виконав своє грошове зобов'язання в день перерахування вкладу на поточний банківський рахунок вкладника ОСОБА_1 є хибними. Згідно Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів,яке затверджене Постановою Правління НБУ № 216 від 28.07.2014 року, пункти .3.7. та п.3.8. містять обов'язок уповноваженого банку виконати певні дії у разі неприйняття платіжного доручення платника в іноземній валюті. Матеріали справи не містять доказів виконання банком вимог п.3.7,3.8 даного Положення.

Крім того, згідно умов договору банківського вкладу, банк був зобов'язався виплатити вкладнику вклад по закінченні строку ( 11 квітня 2015 року) без будь-яких заяв з його сторони.

Таким чином ОСОБА_1, як вкладник за договором банківського вкладу № 3880 від 10.10.2014 року вправі вимагати повернення здійсненого вкладу в розмірі 829,46 Євро, що еквівалентно 19724,56 грн. по курсу НБУ станом на день постановлення рішення (23,78 грн. х 829,46 Євро = 19724,56 грн.), а відповідач повинен видати вклад у повному обсязі. Однак, такого свого обов'язку відповідач не виконав, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння такої. Крім того, така не підлягає стягненню в даному випадку в зв'язку з договірними зобов'язаннями сторін.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому витрати по сплаті судового збору слід розподілити згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. ст. 509, 525-526, 599, 1058-1061 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 800 Євро, 29,46 Євро - заборгованість по процентах вкладу, а всього 829,46 Євро, що еквівалентно 19724 (дев»ятнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні 56 копійок по курсу НБУ станом на день постановлення рішення у відповідності до умов Договору № 3880 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція on-line» від 13.10.2014р..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_1 - судові витрати в розмірі 30 грн. понесених нею при поданні позову.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - 213 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Крамар О.В.