Справа № 342/234/15-ц
Провадження № 2/342/206/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гайдича Р.М.

секретаря Багрейчук В.І.

з участю

представника ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до співвласників майнових паїв СВК «Кунисівський» та СВК «Чернелицький-1» в особі уповноважених ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання права власності на майно та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 29.12.2014р.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що він являючись орендарем цегельного заводу в с.Кунисівці Городенківського району з 2010 року викупив 29 грудня 2014 року майно яке знаходилось у спільній частковій власності, уклавши договір купівлі-продажу із представниками співвласників майна. Йому було письмово відмовлено в реєстрації даного майна в Реєстраційній службі.

Також до суду звернувся із зустрічним позовом ОСОБА_3 який просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.12.2014 року, що був укладений між ОСОБА_1 та уповноваженими співвласників майна ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Позов мотивує тим, що він вважає, даний договір укладеним із порушенням вимог законодавства і таким, що порушує його права як співвласника майна на яке хоче визнати право власності ОСОБА_1

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просила їхній позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Ствердила, що ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу із представниками співвласників майна і перешкодою в його реєстрації є безпідставна відмова Реєстраційної служби та позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Наголосила, що люди особисто отримували кошти за паї в приміщенні сільської ради с.Кунисівці біля якої було також розміщено заздалегідь і оголошення про їх купівлю. ОСОБА_1 було викуплено паї у 476 людей із 582. У інших людей не викуплені паї тільки із тієї причини, що вони не успадкували їх у встановленому законом порядку або не зверталися до них з даним питанням, але ОСОБА_1 готовий їх викупити в будь-який час. Також наголосила, що частка ОСОБА_3 в майні цегельного заводу становить тільки 850 гривень і він не звертався ні про її виділення в натурі ні про її продаж, у звязку із чим вважає, що його права не порушені жодним чином у звязку із чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Також вважає його покликання на Наказ Мінагрополітики №96 від 06.04.2001 року безпідставним, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу 29.12.2014 року він втратив чинність.

Відповідачі - уповноважені представники співвласників майнових паїв СВК «Кунисівський» та СВК «Чернелицький-1» ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_8 в судовому засіданні 15.05.2015 року не заперечили проти позову ОСОБА_1 Ствердили, що дійсно між ними було укладено договір купівлі-продажу 29.12.2014 року. Також наголосили, що ОСОБА_3 не звертався до них з питанням виділенням його майнового паю в натурі, як і не продавав його. Тому вважають його позов безпідставним. В судове засідання призначене на 16.06.2015 року ОСОБА_6, та ОСОБА_8 не зявились подали до суду заяви про продовження розгляду справи без їх участі. ОСОБА_5 16.06.2015 року також не заперечив проти позову ОСОБА_1, а позов ОСОБА_3 просив відхилити.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні 15.05.2015 року просив їхній позов задовольнити із наведених в заяві підстав, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В судове засідання призначене на 16.06.2015 року ОСОБА_4 не зявився подав заяву про продовження розгляду даної справи без їх участі.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_1 було відмовлено 20.03.2015 року в реєстрації права власності на майно придбане ним 29.12.2014 року Реєстраційною службою без зазначення причини відмови (а.с.120) яке раніше не реєструвалось, згідно вимог чинного законодавства. Також не визнається право власності на майно згідно Договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року і одним із власників паю в майні цегельного заводу в с.Кунисівці ОСОБА_3, який стверджує, що даним договором порушуються його права як власника частини цегельного заводу. Тобто існує спір з приводу визнання права власності на майно набутого на підставі укладення Договору купівлі-продажу від 29.12.2014 року.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.392 цього ж кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Даною нормою законодавець встановив презумпцію правомірності набуття особою права власності на майно. Отже, у справах про оспорення правомірності набуття стороною такого права саме на позивача покладається обов'язок з доведення цієї обставини.

Відповідно до ст.334 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 29.12.2014 року між ОСОБА_1 та Уповноваженими співвласників майна, що належить їм на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_8, було укладено Договір купівлі-продажу спірного майна, що знаходиться в спільній частковій власності і яке перебувало в оренді в ОСОБА_1 та у спільному користуванні із 09.08.2010 року (а.с.77-111) з Додатками до Договору на загальну суму 1 073 899 грн. 19 коп.

В Додатку до Договору 2 зазначено про дійсну вартість майна на яке хоче визнати право власності ОСОБА_1, а саме те, що номінальна вартість будівлі цегельного заводу становить 918 322 грн. 34 коп., а купівельна 1 010 154 грн. 60 коп., вартість будівлі водокачки номінальна 1572 грн., а купівельна 1729 грн. 20 коп., вартість водонапірної башти 695 грн. 07 коп. номінальна і 764 грн. 58 коп. купівельна (а.с.7-16). Факт отримання коштів власниками паїв підтверджується відомостями в яких є їх особистий підпис під час отримання коштів та заявами (а.с.49-69).

Згідно відомостей (а.с. 221-222,227-228) також викуплено ще частки співвласників на суму 35 386 грн. 42 коп.

Також 29.12.2014 року було складено Акт приймання-передачі даного майна (а.с.17).

Згідно Рішення Кунисівської сільської ради від 29.01.2015 року присвоєно самостійну адресу цегельному заводу в с.Кунисівці по вул.Миру,36, водонасосній станції Миру,36 а, водонапірній башні Миру 36 б, (а.с.24).

В довідці №62 від 06.05.2015 року виданої Кунисівською сільською радою зазначено, що для обслуговування цегельного заводу виділено 9,7 га землі за адресою с.Кунисівці вул.Миру, 36, (а.с 220).

В технічних паспортах визначено які саме будівлі відносяться до водонапірної станції та цегельного заводу в с.Кунисівці по вул.Миру, та де саме розміщена водонапірна башта, якій присвоєно самостійну адресу (а.с.19-23, 27-48).

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_3 являється власником паю в майні цегельного заводу і він не звертався з питанням його виділення в натурі чи з питанням його продажу ні на момент укладення договору купівлі-продажу ні після його укладення.

Крім майна на яке хоче визнати право власності ОСОБА_1 у наявності є і інше нерухоме майно, яке може отримати ОСОБА_3

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Судом не береться до уваги твердження позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 у зустрічній позовній заяві, про те що Договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності укладено в супереч нормам чинного законодавства, оскільки ними не подано жодного доказу на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне майно, яке набуте ним правомірно і не визнається іншою особою слід задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до співвласників майнових паїв СВК «Кунисівський» та СВК «Чернелицький-1» в особі уповноважених ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання права власності на майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на цегельний завод загальною площею 3481 кв.м, розташований по вул.Миру,36 с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, водонасосну станцію площею 48.9 кв.м, розташовану по вул.Миру,36а с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, водонапірну башню площею 1 кв.м по вул.Миру,36б в с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у спільній частковій власності від 29.12.2014р відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гайдич Р.М.