Справа № 449/1296/14 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/783/3270/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з указаним позовом до відповідача та з посиланням на ст.ст. 121, 141, 150, 151, 155, 164 СК України просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскаржуваним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача - ОСОБА_4 Вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю. Мотивує тим, що відповідач під час судового засідання підтвердив той факт, що з 2012 року він не бачив та не спілкувався із своєю донькою ОСОБА_5 На сьогоднішній день ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, яка почала накопичуватись ще з 2012 року, тобто з самого початку розірвання шлюбу. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінює як ухилення батька від виховання дитини свідомо.

В судову засіданні відповідач підтримав заперечення на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Врахувати, що з дитиною не бачиться по незалежним від нього причинам з 2012 року. Неодноразово їздив до дитини за місцями можливого її перебування, в тому числі проживання батьків позивачки у м. Скадовськ, однак з дитиною не зустрівся по причині відсутності її і матері дитини. Остання вибуває на заробітки в Росію, тому проживаючи у Львові не має змоги встановити місце знаходження дитини. Просить врахувати перерахування ним на відкритий особовий рахунок коштів в рахунок аліментів на дитину, оскільки іншого способу виконати обов»язок по її утриманню немає.

Інші учасники процесу не з»явились. Належно повідомлені про розгляд справи, про що до справи долучено розписки про отримання завчасно судових повісток, у тому числі представником позивача - апелянтом у справі по справі. За відсутності заяв про відкладення справи та поважну причину неявки інших учасників процесу, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року, який рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 25.12.2012 року розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_5.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2012 року постановлено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 09.08.2012 року.

Згідно довідки про склад сім»ї ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом із своєю матір»ю АДРЕСА_1.

Згідно довідки Комунального закладу ясла-садок №3 «Дзвіночок» м. Скадовськ, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2012 року відвідувала дитячий дошкільний заклад «Дзвіночок», а з 04.02.2014 року - Антонівський ясла-садок «Сонечко».

Як убачається із витягу з протоколу №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Скадовської міської ради від 14.08.2014 року, комісія вирішила рекомендувати службі у справах дітей РДА та комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради розглянути питання: про виконання батьківських обов'язків, встановлених законом та доцільність позбавлення батьківських прав, гр. ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на обставинах справи, доказах, які надані сторонами, та відповідає нормам матеріального права.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року №3"Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та повнолення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодаства при розгляді справпро усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З урахуванням вищезазначених положень закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що доказів наявності підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дитини немає.

Проживання позивача з дитиною в іншій місцевості та непогодження між сторонами способу участі батька у вихованні дитини, безперечно утруднює виконання відповідачем батьківських обов»язків, однак не свідчить про ухилення від їх виконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для позбавлення матері чи батька батьківських прав, обов'язковою умовою має бути умисне ухилення ними від виконання батьківських обов'язків.

Необхідно враховувати роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 квітня 2007 року.

Відповідно до п. 17 зазначеної Постанови Пленуму, не може бути позбавлена батьківських прав особа, яка не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок душевної хвороби, тривалого відрядження, створення перешкод з боку іншого з батьків, з яким проживає дитина.

Під час розгляду даної справи, суду першої інстанції позивачем не було надано достатніх та допустимих доказів, які б підтверджувати ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, оскільки матеріалами справи навпаки підтверджується про сплату відповідачем аліментів на користь позивача на утримання своєї доньки та бажання батька дитини приймати участь у її вихованні. Виникнення заборгованості по аліментним зобов»язанням не спростовує правильності висновків суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цілому та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Порушення норм процесуального права та залучення до участі у справі в статусі третьої особи прокурора району - не дає підстав для скасування по суті правильного судового рішення.

Необхідно також виключити з мотивувальної частини рішення абзац 10-й щодо посилання суду на рішення № 3 комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА від 24.02.2015 року, оскільки таке не є належно оформленим та не підписане посадовою особою.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац 10-й щодо посилання суду на рішення № 3 комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА від 24.02.2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді