АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5129/15
Справа № 186/749/14-ц
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенськ Дніпропетровської області та Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Павлоградвугілля" про розмір середньої заробітної плати для призначення страхової виплати у звязку зі стійкою втратою працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенськ Дніпропетровської області та ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" про розмір середньої заробітної плати для призначення страхової виплати у звязку зі стійкою втратою працездатності відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ВСП "Шахта "Дніпровська" ВАТ "Павлоградвугілля" (правонаступником якої нині є ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля"), де під час роботи отримав виробничу травму, про що складено акт за формою Н-1 від 20 січня 2005 року, та за наслідками якої, згідно висновку МСЕК від 05.10.2009 року йому було встановлено 5 % втрати професійної працездатності.

20 липня 2009 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією його трудової книжки.

Згідно постанови відділення виконавчої дирекції ФССНВПЗ України в м. Першотравенськ № 0415/5827/5827/3 від 28 жовтня 2009 року позивачу призначено щомісячні страхові виплати.

Для розрахунку страхових виплат взято середню заробітну плату позивача, відповідно довідки виданої ВСП Шахта "Дніпровська" ВАТ "Павлоградвугілля" № 3099 від 22 жовтня 2009 року за період липень - грудень 2004 року, в розмірі 1596 грн. 88 коп.

Відповідно до акту перевірки обґрунтованості видачі довідок про середню заробітну плату, достовірності зазначених у них відомостей від 29 вересня 2010 року спеціалістами ВВД ФССНВУ в м. Тернівці Дніпропетровської області було проведено перевірку довідки № 3099 від 22 жовтня 2009 року, виданої ВСП "Шахта "Дніпровська" ВАТ "Павлоградвугілля" та жодних порушень не виявлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що порушень діючого законодавства при розрахунку відповідачами середньої заробітної плати для проведення страхових виплат ОСОБА_2 у зв'язку з втратою ним професійної працездатності не виявлено.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що грошова компенсація за невикористану відпустку у липні та серпні 2004 року у розмірі 1270,50 грн. повинна обовязково включатися в розрахунок середньої заробітної плати для призначення страхової виплати в звязку зі стійкою втратою працездатності не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Згідно п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 1266 від 26 січня 2001 року зі змінами внесеними Постановою КМУ № 949 від 18 липня 2007 року(далі - порядок №1266) - обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 1266 від 26 січня 2001 року - розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Що свідчить про те, що розрахунковий період для визначення розміру середнього заробітку (доходу) за період роботи його на підприємстві до настання з ним страхового випадку в січні 2005р. визначено вірно: з липня по грудень 2004р.

Перелік причин з яких особа не працювала з поважних причин і у звязку з чим ці періоди не мають враховуватись при визначені розміру середнього заробітку (доходу) для нарахування страхових виплат, перелічені в ч.5 п.4 вказаного Порядку №1266, де вказано, що - місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду. Викладене свідчить про те, що вимоги позивача про виключення з розрахунку його середнього заробітку оплати наданої йому щорічної відпустки: 1 день в листопаді та 31 день у грудні 2004 року є безпідставними.

Відповідно до п. 7 того ж Порядку №1266 - середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці".

Пунктом 4 Постанови КМУ від 08.02.1995 за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Умови зарахування таких одноразових виплат при визначенні розміру середньої заробітної плати (доходу) застрахованої особи врегульовано ч.2 п.9 Порядку №1266, відповідно до якого - у разі коли застрахована особа частину місяця в розрахунковому періоді не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), для обчислення середньої заробітної плати заохочувальні та компенсаційні виплати, що мають разовий характер, та виплати, що не передбачені актами законодавства або що провадяться понад встановлені зазначеними актами норми, в такому місяці враховуються пропорційно відпрацьованому часу.

Таким чином, отримавши в липні 500,50 грн. і 770 грн. в серпні 2004р. грошову компенсацію за невикористану відпустку та відпрацювавши у цих місяцях свій повний робочий час за своїм графіком змінності, позивач не мав правових підстав для включення цих одноразових виплат у розрахунок свого середнього заробітку ні у повному їх розмірі, а ні в будь якій їх частині.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: