АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/381/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1431/15Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Дряниці Ю.В.

суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2, адвоката Остапенко І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, Удовиченківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_2, про визнання права власності на невитребувану земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В.,-

в с т а н о в и л а:

Позивач 18.02.2014 року звернувся до місцевого суду з позовом до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, Удовиченківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, в якому просив визнати право власності на невитребувану земельну частку (пай) в порядку спадкування, що належала його бабі ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_4 просить рішення місцевого суду скасувати і направити справу на новий розгляд за її участі і визнати її позивачем у суді. При цьому апелянт посилався на порушення судом норм процесуального права. Вважає, що суд неповно з'ясував обставини по справі, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. За життя, ОСОБА_6, склала заповіт, від 22 травня 1992 року, в якому заповідала належний їй на праві особистої власності житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться в селі Матяші Удовиченківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, своєму онуку ОСОБА_5 та сину ОСОБА_7 в рівних частинах кожному. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до сертифікату на право на земельнучастку (пай) НОМЕР_2 від 25.09.1996 року ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Перемога" площею 4.21 умовних кадастрових гектарах, розташована на території с. Удовиченки Зіньківського району Полтавської області.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, вступив в управління і володіння майном, яке за життя належало ОСОБА_6

З повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 06.03.2014 року за № 513/01-16, вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 спадкова справа не заведена, претензії від кредиторів не надходили.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції визнав факт прийняття спадщини шляхом фактичного прийняття спадщини, вступивши в управління і володіння майном, яке належало ОСОБА_6 та визнав право власності на невитребувану земельну частку ( пай) в порядку спадкування.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз'яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Виходячи з ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ст. 549 ч. 2 ЦК УРСР 1963 року зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Ураховуючи той факт, що ОСОБА_7 в установлений строк не вчинив жодної з дій, вказаних у ст. 549 ЦК УРСР, що свідчили б про прийняття спадщини, то відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, слід вважати, що ОСОБА_7 відмовився від спадщини. Виходячи з цього після смерті ОСОБА_7 у його спадкоємців, а саме у ОСОБА_4, не виникає права на прийняття належної йому частки спадщини.

На думку суду, місцевий суд вірно визнав факт прийняття спадщини після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, згідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2014 року - відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) П.М.Карнаух (підпис) Т.О.Кривчун

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця