справа № 361/1566/15-ц
провадження № 2/361/1088/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарі Павловій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив встановити між ними порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділити йому у користування житлову кімнату площею 24,8 м2 і балкон площею 1,6 м2, вихід на який із даної кімнати, а відповідачу ОСОБА_4 - житлову кімнату площею 14,6 м2 і балкон площею 1,7 м2, вихід на який із кухні, інші приміщення квартири: кухню площею 10,5 м2, ванну площею 4,0 м2, туалет площею 1,1 м2 та коридор площею 8,2 м2 залишити у спільному користуванні сторін.

В обґрунтування позову зазначав, що з 16 вересня 2000 року він перебував у шлюбі із відповідачем ОСОБА_4 Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2011 року шлюб між ним і ОСОБА_4 розірвано. Рішенням цього ж суду від 01 червня 2011 року місце проживання їхньої дочки ОСОБА_5 визначено з батьком ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дочки відсторонилася, із січня 2012 року з неї стягуються аліменти на дитину в розмірі ? частки її заробітку (доходу).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2011 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за кожною із сторін було визнано право власності на ? частку вказаної вище квартири без визначення часток у натурі.

Згідно із технічним паспортом належна сторонам на праві спільної часткової власності квартира складається з двох житлових кімнат площею 24,8 м2 і 14,6 м2, кухні площею 10,5 м2, ванни площею 4,0 м2, туалету площею 1,1 м2, коридору площею 8,2 м2 та двох балконів площею 1,6 м2, вихід на який із більшої житлової кімнати, і площею 1,7 м2, вихід на який здійснюється із кухні.

Домовленості щодо порядку користування даною квартирою сторонами не досягнуто. Він має намір здійснити ремонт у житловій кімнаті площею 24,8 м2, якою користується разом із дочкою ОСОБА_5, проте спочатку необхідно встановити порядок користування квартирою між ним і відповідачем у судовому порядку.

Враховуючи, що рішенням суду місце проживання їхньої дочки ОСОБА_5 визначено із батьком, вважає доцільним закріпити за ним у користування у квартирі більшу житлову кімнату площею 24,8 м2 із балконом площею 1,6 м2, а за відповідачем - меншу житлову кімнату площею 14,6 м2 із балконом 1,7 м2, інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін. Такий порядок визначення порядку користування квартирою, на його думку, є найбільш зручним.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_7 у суді позов ОСОБА_3 не визнала, проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою заперечувала, оскільки у такому випадку буде порушуватись право власності відповідача на квартиру, так як житлова площа, що буде виділена позивачу, значно перевищуватиме належну йому ? частку у житловій площі даної квартири. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позовні вимоги ОСОБА_3 є законними, відповідають інтересам дитини та вимогам чинного законодавства. Просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2000 року. Рішенням суду від 25 лютого 2011 року шлюб між ними за позовом ОСОБА_3 розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої рішенням суду від 01 червня 2011 року було визначено разом із батьком ОСОБА_3 На час ухвалення судом рішення у цій справі дочці сторін виповнилося чотирнадцять років.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2011 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнано право власності за кожним на ? частку квартири АДРЕСА_1. У жовтні 2011 року право власності на ? частку цієї квартири за кожним із них зареєстровано у Броварському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягами про державну реєстрацію речових прав.

Відповідно до технічного паспорта вказана квартира є двокімнатною, складається вона з наступних приміщень: коридору площею 8,2 м2, житлової кімнати площею 24,8 м2, житлової кімнати площею 14,6 м2, кухні площею 10,5 м2, ванної площею 4,0 м2, туалету площею 1,1 м2 і двох балконів площею 1,6 м2 та 1,7 м2.

Загальна площа квартири становить 63,2 м2, з урахуванням двох балконів - 66,5 м2, житлова площа квартири складає 39,4 м2.

У ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України усі громадяни мають рівні права і свободи, які є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Пленум Верховного Суду України в абзаці першому п. 14 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Виходячи із житлової площі спірної квартири 39,4 м2 і часток сторін у власності, кожен із співвласників має право на виділення йому у користування у квартирі по 19,7 м2 житлової площі. Поділ цієї квартири в натурі між співвласниками є неможливим.

Згідно із ч. 2 ст. 50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЦК України, ч. 3 ст. 160 СК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

Позивач ОСОБА_3, враховуючи інтереси неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої рішенням суду визначено із батьком, просить встановити такий порядок користування даною спірною двокімнатною квартирою: виділити йому у користування більшу житлову кімнату площею 24,8 м2 і балкон площею 1,6 м2, вихід на який здійснюється з даної кімнати, а відповідачу ОСОБА_4 - меншу житлову кімнату площею 14,6 м2 і балкон площею 1,7 м2, вихід на який здійснюється із кухні.

Суд вважає, що встановлення такого порядку користування спірною двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 та виділення у користування відповідачу ОСОБА_4 житлової кімнати площею 14,6 м2, розмір якої значно менший від її частки у житловій площі квартири на 5,1 м2, призведе до порушення житлових прав відповідача та обмеження ОСОБА_4 у праві власності (праві користування) належною часткою у квартирі.

Крім того, виділення у користування позивачу ОСОБА_3 більшої житлової кімнати площею 24,8 м2 для проживання в ній разом із чотирнадцятирічною дочкою ОСОБА_5 буде суперечити вимогам ч. 2 ст. 50 ЖК України.

За змістом ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів безпосереднього проживання позивача ОСОБА_3 разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 у спірній квартирі та неможливості користування ними цією квартирою позивачем суду теж не надано.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що запропонований позивачем ОСОБА_3 порядок користування спірною квартирою порушує права відповідача ОСОБА_4 щодо її права власності на цю квартиру, суд дійшов висновку, що у даному випадку визначити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників щодо володіння, користування і розпорядження належною йому часткою у цій квартирі є неможливим, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.