У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року, рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26 березня 2013 року між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_10 був укладений договір про надання консультаційних послуг. Предмету вказаного договору ОСОБА_5, ОСОБА_6 повинні були отримати імміграційні візи від Посольства США, а ФОП ОСОБА_4 на договірній основі, був зобов'язаний сприяти отриманню віз, шляхом здійснення консультування. За вказані послуги ОСОБА_5, ОСОБА_6 повинні були сплатити 10 000,00 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати не пізніше двох тижнів після назначеної дати співбесіди та підписання акту про виконання робіт. На виконання даного договору ОСОБА_5, ОСОБА_6 було отримано імміграційні візи 17 вересня 2013 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ним та ОСОБА_11 та ОСОБА_8 26 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останні зобов'язувались перед ФОП ОСОБА_4 відповідати солідарно за виконання всіх своїх зобов'язань, що виникли з договору від 26 березня 2013 року.

Оскільки основні боржники ОСОБА_5, ОСОБА_6 зобов'язання за укладеним договором про надання консультаційних послуг від 26 березня 2013 року не виконали, тому позивач просив стягнути солідарно із відповідачів 79 900 грн боргу, а також із ОСОБА_5, ОСОБА_10 799,00 грн штрафних санкцій за несвоєчасну оплату.

ОСОБА_11, ОСОБА_8 звернулись до суду із зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що позивачем послуги передбачені п. п. 2.1, 2.2 укладеного договору про надання консультаційних послуг від 26 березня 2013 року у виді консультування клієнтів ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо чинних законів по імміграції та вимоги посольства щодо документів необхідних для формування імміграційної справи в посольстві США не надавались.

Крім цього, вважають, що укладений договір поруки від 26 березня 2013 року слід визнати недійсним, оскільки він не підписаний боржником ОСОБА_5 Також зазначили, що порука по укладеному договору поруки від 26 березня 2013 року є припиненою, оскільки позивач звернувся до суду із вимогою до поручителів 21 листопада 2013 року, тобто пропустив шестимісячний строк з дня строку виконання зобов'язання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року позов ФОП ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання консультаційних послуг від 26 березня 2013 року в розмірі 79 900,00 грн та 799,00 грн штрафних санкцій за неналежне виконання зобов'язань.

В задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду від 29 липня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості скасовано та в цій частині ухвалено нове про задоволення позовних вимог.

Стягнуто із ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно із ОСОБА_12, ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання консультаційних послуг від 26 березня 2013 року в розмірі 79 900,00 грн, 799,00 грн штрафних санкцій за неналежне виконання зобов'язань.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без змін.

ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині задоволення позову ФОП ОСОБА_13 та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_13 та задовольнити зустрічний позов.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ФОП ОСОБА_4 виконав свої зобов'язання за договором про надання консультаційних послуг від 26 березня 2013 року, що підтверджується актом про виконання робіт від 26 березня 2013 року, а тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 526, 611, 628 ЦК України також повинні виконати свої зобов'язання та сплатити вартість наданих послуг.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_7, ОСОБА_8 як поручителів, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором про надання консультаційних послуг від 26 березня 2013 року, поручителі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до ст. 554 ЦК України повинні відповідати перед кредитором як солідарні боржники. При цьому, апеляційний суд правильно зазначив, що порука ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не припинилась, оскільки згідно із п. 7.1 договору поруки від 26 березня 2013 року, договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє три роки з моменту повного виконання зобов'язання за основним договором.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова