У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Дем'яносова М.В., Колодійчука В.М.,

Кафідової О.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік - ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 13/160 частини домоволодіння, які належали померлому на праві спільної часткової власності, розташованого по АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 стали діти останнього від першого шлюбу (відповідачі у справі), вона як дружина покійного та їх дочка - ОСОБА_4 28 січня 2014 року державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори спадкоємцям було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 13/160 частини спірного домоволодіння по ј частини кожному. Проте відповідачі зайняли все належне їм домоволодіння та перешкоджають їм користуватися належним їм майном та проживати в ньому. У зв'язку з чим позивачка просила виділити їй та ОСОБА_4 в особисте користування житлову кімнату 5-4 площею 11,3 кв. м, а відповідачам виділити житлову кімнату 5-3 площею 16,1 кв. м. У спільному користуванні залишити: коридор 5-1 площею 4,5 кв. м; коридор 5-2 площею 6,3 кв. м; коридор 5-5 площею 1,3 кв. м; кухню площею 8,5 кв. м; ванну площею 2,7 кв. м та коридор площею 3,4 кв. м.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік ОСОБА_3‒ ОСОБА_7

Після його смерті, вона як дружина та дочка померлого ‒ ОСОБА_4 та діти від першого шлюбу чоловіка ‒ відповідачі у справі: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняли спадщину та 28 січня 2014 року державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом по ј частини кожному, на 13/160 частки домоволодіння АДРЕСА_1.

Домоволодіння, яке належить позивачам та відповідачам, складається із житлової кімнати 5-4 житловою площею 11,3 кв. м, житлової кімнати 5-3 площею 16,1 кв. м та допоміжних приміщень: коридорів, кухні та ванної кімнати.

Звертаючись до суду з позовом, позивач указувала на те, що після прийняття спадщини відповідачі у справі зайняли весь житловий будинок та користуються всіма житловими та допоміжними кімнатами. Не зважаючи на те, що їм, позивачам, на теперішній час належить така сама частка (Ѕ частки), як і відповідачам, вони перешкоджають їй та доньці в проживанні та користуванні нерухомим майном, яке належить їм на праві власності відповідно до закону.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги заявник указувала на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції саме 10 березня 2015 року о 10 годині, вона отримала судову повістку про розгляд справи 10 березня 2015 року о 11 год. 20 хв., і коли з'явилася на судове засідання її повідомили про те, що справу вже розглянуто. Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, в супереч приписам ст. 213 ЦПК України прийняв рішення при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору, а саме позбавив її можливості скористатися наданими її процесуальним законодавством правами.

Установлено, що у січні 2015 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року (а. с. 36‒37).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 лютого 2015 року справу призначено до розгляду на 24 лютого 2015 року о 10 год. (а. с. 45).

Відповідно до журналу судового засідання від 24 лютого 2015 року о 10:33:57 роз'яснено право позивачу про можливість заявити клопотання про проведення експертизи та оголошено перерву у справі для надання можливості підготовки такого клопотання на наступне судове засідання, призначене на 10 березня 2015 року о 10 год. 20 хв. (а. с. 60).

Згідно зі змістом розписки від 24 лютого 2015 року ОСОБА_3 повідомлено про розгляд справи на 10 березня 2015 року о 10 год. 20 хв. (а. с. 63).

Однак матеріали справи містять і докази того, що 26 лютого 2015 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3, отримала повідомлення про розгляд справи 10 березня 2015 року але о 11 год. 20 хв. (а. с. 65).

Відповідно до змісту журналу судового засідання від 10 березня 2015 року розгляд справи почався о 10:47:49 за відсутності ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, а вступна та резолютивна частини рішення у цій справі судом апеляційної інстанції було оголошено о 10:57:49 (а. с. 68).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Однак, ухвалюючи рішення, апеляційний суд не звернув уваги на вказане та не сприяв усуненню розбіжності в часі розгляду справи з метою дотримання норм Конституції України та забезпечення присутності в судовому засіданні всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, з наданням їм можливості скористатися наданими процесуальними правами, а саме можливості заявити клопотання щодо призначення відповідної експертизи, оскільки без її висновків неможливо правильно вирішити спір і які могли вплинути на прийняття судового рішення, матеріали справи не містять доказів роз'яснення судом першої інстанції такого права та попередження про наслідки вчинення або не вчинення такої процесуальної дій.

Зазначені вище порушення, допущені апеляційним судом, колегія суддів вважає такими, що унеможливили належне встановлення фактичних обставин справи, що вплинуло на правильне вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 10 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

А.В. Маляренко