З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" червня 2015 р. Справа № 608/2609/14-ц
Номер провадження2/608/53/2015
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В.
за участі секретаря Олійник О.С.
представника позивачки ОСОБА_1
позивачки ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чорткові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
Позивачка та її представник в судовому засіданні змінені та збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином телеграмою від 27.05.2015 року.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України.
Суд, вислухавши позивача його представника., дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:
Проте, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 взятих не себе зобовязань не виконав і станом на день розгляду справи боргу та грошового зобовязання чи передачі майна позивачці ОСОБА_2 не повернув та не передав.
Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Ч.2 ст. 533 ЦК України, встановлено, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Тому, враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в її користь із відповідача неповернутої суми грошового зобовязання та сум боргів.
Також, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 533, 536, 545, 610, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 208, 209, 213, 215, 224-233 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1296619 (один міліон двісті девяносто шість тисяч шістсот девятнадцять) гривень грошового зобовязання та процентів за користуванняч грошовим зобовязанням та 666832 (шістсот шістдесять шість тисяч вісімсот тридцять дві) гривні боргу та процентів за користування боргом 3654 гривні судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя:/підпис/
Оригінал заочного рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2609/14-ц.
Заочне рішення набрало законної сили "____"_________________2015р.
Суддя: Н . В. Яковець
Копію заочного рішення видано "____"________________2015 р.