АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7712/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1721/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та його поділ , -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, в обґрунтування якого посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. За час шлюбу ними було придбано незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2. Оскільки будинок не зданий в експлуатацію та право власності на нього не оформлено в установленому порядку, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних в процесі його будівництва.

Також в січні 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на майно та його поділ посилаючись на те, що сторони у період шлюбу придбали: 3 телевізори вартістю 3600 грн., газовий котел-колонку вартістю 4500 грн., пральну машину вартістю 2500 грн., комп'ютер вартістю 4800 грн., 2 дивани вартістю 6500 грн., газову плиту вартістю 4500 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., меблі дитячої кімнати вартістю 2500 грн., морозильну камеру вартістю 1700 грн. Також проведений ремонт квартири АДРЕСА_1 та упорядковано подвір'я ( збудований паркан, виготовлено та встановлено металеві ковані ворота, хвіртку, проведено вимощення подвір'я тротуарною плиткою) на загальну суму 33610 грн. У зв'язку з викладеним, та з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини рухомого майна у сумі 19 150, 00 грн. та проведених робіт в сумі 16 800, 00 грн.

Ухвалою місцевого суду від 10 лютого 2015 року зустрічна позовна заява прийнята та об'єднана в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З рішенням суду частково непогодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу в якій просить його скасувати, як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи і ухвалити нове рішення у справі, задовольнивши зустрічний позов у повному обсязі.

В частині позову ОСОБА_3 рішення не оскаржено.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Судом встановлено, що з 21 серпня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 липня 2012 року розірвано.

Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2008 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудований будинок із господарськими спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 966 кв.м. по АДРЕСА_2, яке в установленому порядку не зареєстровано.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Заперечуючи проти зустрічного позову ОСОБА_3 зазначала, що три телевізори та газова плита вийшли з експлуатації та їх немає в наявності. Газовий котел-колонка, газова плита придбані разом із квартирою АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. За її особисті кошти, до шлюбу з відповідачем були придбані: пральна машинка, два дивани. Сторонами у період шлюбу не було придбано майно, на яке посилається відповідач, а саме: комп'ютер, мікрохвильова піч, дитячі меблі, ліжко, морозильна камера, також не проводився ремонт в квартирі. Що стосується паркану, воріт, хвіртки та тротуарної плитки, то все це було придбано разом з належною їй вищевказаною квартирою та сторони не виконували робіт по облаштуванню подвір'я.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_2 не надано належних доказів в розумінні ст. 57 ЦПК України щодо придбання сторонами в період шлюбу побутової техніки, меблів, про які він зазначив в своїй позовній заяві, а також проведення ремонту квартири та облаштування подвір'я: побудови паркану, встановлення кованих воріт та хвіртки, вимощення подвір'я тротуарною плиткою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки матеріали справи не містять доказів ні на підтвердження факту придбання такого спірного майна та проведення робіт в період проживання в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 за спільні кошти чи спільними зусиллями, ні на підтвердження взагалі наявності оспорюваного майна.

Окрім того, слід звернути увагу, що ОСОБА_2 не було вчинено жодних належних, передбачених процесуальним законом, дій спрямованих на встановлення його наявності.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо таких обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також, місцевий суд вірно встановивши факт придбання сторонами у період шлюбу нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_3, а саме визнання за нею права власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, при цьому залишивши поза увагою право ОСОБА_2 на таку ж частку будівельних матеріалів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Оскільки такібудівельні матеріали є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, колегія суддів вважає за доцільне визнати за ОСОБА_2 право власності на їх ? частину.

За таких обставин, рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року - змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.