Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 314/5820/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
№ провадження 22-ц778/436/15 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Боєвої В.В.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Книш С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Відділ Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області, Реєстраційна служба Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_3, Тернівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Відділ Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області, Реєстраційна служба Вільнянського РУЮ Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку

В обґрунтування позову зазначав, що він з 2003 року є власником об'єкта нерухомого майна, яке розташовано по АДРЕСА_1, а саме6 будівлі вагової з автовагами - інвентарний номер 1863 і 616 літера «А», будівлі зерноскладу - інвентарний номер 530 літера «Б», будівлі зерноскладу - інвентарний номер 547 літера «Г», будівлі автовагів - інвентарний номер 1851 літера «В», будівлі зерноскладу - інвентарний номер 679 літера «Д», зерноочищувача ЗАВ-20 - інвентарний номер 707 літера «Ж» літера № « 6», будівлі зерноскладу - інвентарний номер 643 літера «З», огорожі - інвентарний номер 808 номер по плану «№ 1-5», навісу - інвентарний номер 800 літера «И».

У встановленому законом порядку він не має можливості набути права користування земельною ділянкою, на якій розташовані вказані об'єкти нерухомості, оскільки відповідачу на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.05.2010 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,3953га серії НОМЕР_1 від 15.10.2010 року.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.03.2013 року у справі № 0805/3802/2012, яке набрало законної сили, за позовом прокурора Вільнянського району Запорізької області в інтересах Головного управління Державного комітету України по земельних ресурсах в Запорізькій області до ОСОБА_4, треті особи: Відділ Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державі реєстрації встановлено обставини, які відповідно до вимог ч. З ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Так, судом встановлено:

1)
«рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.05.2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 визнано право власності на земельну ділянку площею 3,3953, розташовану по АДРЕСА_1; цільове призначення розташування зерносховищ.

Ухвалою того ж суду від 22.03.2011 року зазначене рішення суду було скасовано за нововиявленими обставинами, а під час подальшого розгляду справи ухвалою від 20.04.2012 року позовна заява ОСОБА_4 була запише без розгляду».

1)
«З метою захисту своїх майнових прав заінтересовані особи у даному випадку можуть заявляти вимоги про застосування наслідків вчинення нікчемного правочину згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 216 ЦК України».

Положеннями ст.116 ЗК України визначені правові підстави набуття права на землю громадянами та юридичними особами із земель державної комунальної власності.

Діючим земельним законодавством не передбачена підстава набуття права на землю із земель державної та комунальної власності на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку набуто ОСОБА_4 неправомірно.

Таким чином видача державного акту на право власності на земельну ділянку без визначеної законом підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушенням вимог ст.ст.116,118 ЗК України недійсним.

Вважає, що порушено його право на користування земельною ділянкою., на якій розташовані належні йому об'єкти не рухомості.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,3953 га, серії НОМЕР_1, виданий 15 жовтня 2010 року на ім'я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,3953 га серії НОМЕР_1, виданий 15 жовтня 2010 року на ім'я ОСОБА_4.

У задоволені іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального в або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Між тим вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

У порушення вимог ст.212,213 ЦПК України суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи та не надав оцінки усім доказам, які надані сторонами.

Відповідно до ст. ст. 3, 31, 118, 119 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності, прийшовши до висновку, що саме відповідачем ОСОБА_4 порушене право ОСОБА_5

Проте, повністю погодитися з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, не виконавши вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи і згідно положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого по справі рішення.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 31,119,215 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Виходячи з положень ст. ст. 16,391,386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4, позивач посилався на те, що у встановленому законом порядку він не має можливості набути права користування земельною ділянкою на якій знаходяться об'єкти нерухомості, а саме: будівлі вагової з авто вагами - інвентарний 1863 і 616 літера „А", будівлі зерноскладу - інвентарний номер 530 літера „Б", будівлі зерноскладу - інвентарний номер 547 літера „Г" будівлі автовагів - інвентарний номер 1851 літера „В", будівлі зерноскладу - інвентарний номер 679 літера „Д", зерно очищувача ЗАВ - 20 - інвентарний номер 707 літера „Ж" літера № „6", будівлі зерноскладу - інвентарний номер 643 літера „З", огорожі - інвентарний номер 808 номер по плану „№ 1-5", навісу - інвентарний номер 800 літера „И", які розташовані по АДРЕСА_1 ( а.с.4) і право власності на які зареєстровано за ним на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2003 року, а на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.05.2010 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,3953 га серії НОМЕР_1 від 15.10.2010 року на ім'я ОСОБА_4

З огляду на матеріально-правову вимогу заявленого позову та статус нерухомого майна ( об'єкти нерухомості та земельна ділянка), оформлення прав на яке пов'язане з певними правилами, встановленими законом при його використанні, позивач ОСОБА_5 власником земельної ділянки площею 3,3953 га на час видачі державного акту на цю земельну ділянку ОСОБА_4 не являвся і право користування нею у встановленому законом порядку не набув.

Право на судовий захист має та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Отже позивач не може заявляти вимоги про визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку, яка позивачу не належить і право користування нею у встановленому законом порядку він не набув, а тому скасування рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 травня 2010 року, як правова підстава набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 3.3953 га, за ново виявленими обставинами ухвалою суду від 22 березня 2011 року, правових наслідків по даній справі не має.

Між тим, при розгляді справи на вказані обставини суд належної уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а тому ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, постановлене судом рішення не можна визнати законним та обгрутованим й відповідно до ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 слід відмовити у зв"язку із його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року в цій справі скасувати, та ухвалити нове рішення наступного змісту:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: