АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1704/15 Головуючий І інстанції - Руднєва О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого: Міненкової Н.О.,

суддів: Кругової С.С.,

Зазулинської Т.П.

За участю секретаря: Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в собі представника ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районнного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

10 листопада 2014 року до Дзержинського районого суду м. Харкова звернулася ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві посилалася на те, що 12.07.1998 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5.

31.10.2014 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова був розірваний шлюб між нею та відповідачем, відповідач відмовляється добровільно сплачувати кошти на утримання доньки.

Позивачка просила суд першої інстанції стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття доньки.

13 січня 2014 року позивачка подала до Дзержинского районного суду заяву про зміну підстав позову, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що ознайомилась з довідкою Харківського обласного військового комісаріату про дохід відповідача і просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки 2000 грн. щомісячно з дня звернення з позовом до суду і до повноліття доньки.

Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, відповідач у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги були задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн, починаючи з 10.11.2014 року щомісячно та до досягнення дитини повноліття.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за підписом свого представника ОСОБА_3. В апеляційній скарзі просить рішення суду змінити, встановивши відповідачу суму сплати аліментів у розмірі 1/5 частки від його заробітку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на те що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться його матір, у зв'язку з чим він не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, який визначив суд першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

При визначенні розміру аліментів за вимогами ст. 182 СК суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина., інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Пред'являючи позовні вимоги позивачка не надала суду докази на підтвердження матеріального становища дитини.

Крім того, суд не обґрунтував стягнення аліментів у твердій грошовій сумі при наявності у відповідача постійного місця роботи, та отримання ним регулярного, фіксованого доходу.

Відповідно до ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З довідки Харківського обласного військового комісаріату №-41В-13 від 08.01.2015 року вбачається, що з травня по листопад 2014 року ОСОБА_2 нарахований доход, з якого можуть бути відраховані аліменти в сумі 38784,06 грн.( а.с. 23). Докази на підтвердження того, що аліменти необхідно стягувати у твердій грошовій сумі суду надано не було.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що рішення суду необхідно змінити, стягнувши аліменти у частці від заробітку батька дитини на підставі ст. 183 Сімейного Кодексу України.

Судова колегія не може прийняти доводи апелянта щодо стягнення аліментів в розмірі 1/5 частини, так як вони не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ОСОБА_2 не надав суду докази щодо неможливості сплачувати аліменти в розмірі ? частини від заробітку.

Керуючись ст. ст. 303.304,307,309, 313,317 ЦПК України судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітної плати ОСОБА_2, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -