Справа № 161/5237/15-ц
Провадження № 2/161/2162/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина що складається з ? частини квартири АДРЕСА_1. Вищезазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і належить на праві спільної сумісної власності подружжя тобто, спадкодавцю - ОСОБА_3 та її чоловікові ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло. При житті ОСОБА_3 розпорядилася своєю часткою майна тобто склала заповіт на його і'мя в якому зазначила: «на випадок моєї смерті належну мені на праві особистої власності частину квартири НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідаю своєму внукові ОСОБА_1. Заповіт посвідчений Першою Луцькою державною нотаріальною конторою 21 березня 1995 року та зареєстрований в реєстрі за №6-1530. Отже, позивач являється спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину так як своєчасно, в шести місячний термін, як передбачено ст. 1270 ЦК України звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Внаслідок чого була відкрита спадкова справа. Не дивлячись на те, що спадкодавець свою частку квартири, яка належить їй на праві власності заповіла йому, спадкоємцем за законом являється чоловік померлої ОСОБА_2, він же відповідач по справі, який на день смерті був непрацездатним. Відповідач по справі на обов'язкову частку у спадщині не претендує про що подав заяву в нотаріальну контору в якій зазначив, що відмовляється від права на обов'язкову частку у спадщині, а також свідоцтво про право власності згідно ст. 60 Сімейного кодексу України просив не видавати, та як спадкове майно - особиста власність спадкодавця, як зазначено в постанові нотаріуса №541/02-31 від 31.03.2015 року. Разом з тим, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 посилаючись на те, що відсутній правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві, так як є розбіжності у прізвищі. Так, в свідоцтві про смерть спадкодавці значиться прізвище ОСОБА_3, а в свідоцтві про право власності на житло прізвище записане через букву «и» ОСОБА_3. Отже при видачі свідоцтва про право власності на житло була допущена помилка.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій, законом не передбачено. Тому, в даному випадку визнати право власності на спадкове майно за заповітом можливо лише в судовому порядку.

Про те, що спадкодавець є співвласником квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 стверджується технічним паспортом який виданий на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, та будинковою книжкою виданою паспортним відділенням Луцького міського відділу внутрішніх справ для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 де значить постійно прописаною ОСОБА_3(прізвище записане російською мовою через букву «и» ОСОБА_3). Це свідчить про те, що при видачі свідоцтва про право власності на житло російське прізвище спадкодавці ОСОБА_3 невірно записане українською мовою через букву «и» ОСОБА_3. Адже прізвище ОСОБА_3, як українською так і російською мовою пишеться через букву «і»; заповітом, з якого вбачається, що спадкодавці належить на праві особистої власності частина квартири НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 та довідкою №1531 житлово-комунального підприємства № 3 від 26.03.2015 року з якої вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 1927року народження; паспортом відповідача ОСОБА_2 де значиться прізвище українською та російською мовами. Реєстрація постійного проживання значиться за вищевказаною адресою. Їх родинні відносини стверджуються наступними документами, такими, як: свідоцтвом про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внуком яких позивач являється; свідоцтвом про народження його батька ОСОБА_6 де батьками значаться ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_3 тобто є їхнім сином (свідоцтво видане російською мовою); свідоцтвом про народження позивача де батьком значиться ОСОБА_6. Просить суд визнати право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає в частині виправлення правильності написання прізвища. Щодо визнання права власності на спадкове майно - заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Судом при розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Також судом встановлено, що 21 березня 2005 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт на користь ОСОБА_1, яким заповідала належну їй на праві особистої власності частину квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 своєму внукові - ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 на момент смерті набула право власності на ? частину квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на житло прізвище спадкодавця зазначено як «ОСОБА_3». При цьому в свідоцтві про смерть та заповіті прізвище спадкодавця зазначено як «ОСОБА_3». А тому позивач не може оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_3, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право приватної власності на ? частину квартири, яка успадковуються позивачем.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. У встановленому законом порядку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів про належність ? частини квартири спадкодавцю. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1266, 1267 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко