УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєв Гліб Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Отрок Наталія Володимирівни, про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу квартири та виселення, за касаційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Отрок Наталії Володимирівни та касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_9 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєв Г.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В., про визнання недійсними довіреності, виданої від його імені на ім'я ОСОБА_10, посвідченої 25 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В., та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11 лютого 2011 року, укладеного від його імені ОСОБА_10 та ОСОБА_5, а також про виселення відповідача з усіма залежними від нього особами зі спірної квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Повноважень на відчуження належної йому квартири він ОСОБА_10 не надавав, і довіреність на її ім'я не підписував, а тому квартира була відчужена поза його волею.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсними: довіреність, посвідчену 25 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В., якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_10 бути його представником у будь-яких державних та інших підприємствах, організаціях, установах з питань, пов'язаних з управлінням, розпорядженням та експлуатацією (за ціною та на умовах за її власним розсудом) належною йому квартирою № 14 в будинку № 88 по вул. Заболотного у м. Києві та зняттям його з реєстраційного обліку з адреси вказаної квартири; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11 лютого 2011 року між ОСОБА_10, яка діяла на підставі довіреності від 25 січня 2011 року від імені та в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Отрок Наталія Володимирівни, просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_9, просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреність є письмовий документ, що видається особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Судами встановлено, що 25 січня 2011 року ОСОБА_4 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В., виданої на ім'я ОСОБА_10 уповноважив бути його представником з усіх питань, пов'язаних з управлінням, розпорядженням та експлуатацією належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, в тому числі, з правом продажу та зняття з реєстраційного обліку (а.с. 6 т. 1).

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, укладеного 11 лютого 2011 року між ОСОБА_10, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О., продавець (ОСОБА_10) продав, а покупець (ОСОБА_5) купила квартиру АДРЕСА_1. Продаж вчинено за 389 550 грн, що еквівалентно 49 тис. доларів США (а.с. 7-8 т. 1).

Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3613/3614/13-32, проведеної 14 серпня 2013 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с. 52-59, т. 2) встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 у графі «підпис» у довіреності від 25 листопада 2011 року, виданої від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В. та зареєстрована у реєстрі за №129, а також підписи у графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулись за вчиненням нотаріальної дії», в рядку з номером нотаріальної дії 129,130 на аркуші 24 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В. - Справа № 02-33 том 1 за 2011 рік, виконані рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, не ОСОБА_4, а іншою особою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, надав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема, що позивач у період з 28 жовтня 2010 року до 15 березня 2011 року утримувався під вартою у Київському СІЗО №13 ДДВПУ в місті Києві та Київській області, а отже не мав можливості бути присутнім при посвідченні нотаріусом від свого імені оспорюваної довіреності на ім'я ОСОБА_10 Вирішуючи спір по суті позовних вимог, апеляційним судом взято до уваги висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3613/3614/13-32, проведеної 14 серпня 2013 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до якого підпис на оспорюваній довіреності, виконаний не позивачем, а іншою особою.

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що при укладенні цього договору у ОСОБА_10, як сторони договору було відсутнє право на розпорядження квартирою позивача.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Отрок Наталія Володимирівни, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_9 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук