АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8448/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Литвинова І.В.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

29 травня 2015 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейко М.В. на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 про відмову у відкритті виконавчого провадження ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року вищевказану скаргу задоволено. Скасовано постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 11.12.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження № 45798081. Зобов»язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби України поновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1643-1 від 23.06.2006, який виданий Печерським районним судом м. Києва, у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження»

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейком М.В. 20.05.2015 року направлено апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали. Зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена у відсутність державного виконавця, а її копія безпосередньо до державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка М.В. надійшла 18.05.2015 року, про що свідчить резолюція на службовій записці від 18.05.2015 року. Також вказує про те, що наказом ДВС України від 06.04.2015 року за № 209/к ОСОБА_4., головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 06.04.2015 звільнено з займаної посади в зв»язку з ліквідацією Державної виконавчої служби України, правонаступником якої є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заявником апеляційна скарга подана після закінчення строків установлених ст. 294 ЦПК України, а причини пропуску строку вказані останнім неможна визнати поважними з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, то скарга подана на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4, місцезнаходження якого є - вул. Артема, 73, м. Київ, 04053.

При цьому, відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби зокрема є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень.

Саме на вказану адресу судом першої інстанції направлялись судові повістки, а також копії оскаржуваної ухвали від 17.03.2015 року, постановленої за результатами розгляду скарги.

Так, вперше копія ухвали суду першої інстанції була направлена на адресу відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 06.04.2015 року та отримана останнім 09.04.2015 року, а вдруге 06.05.2015 року та отримана - 08.05.2015 року ( а.с.87,90 том 5).

Наведене свідчить про те, що п»ятиденний строк на оскарження ухвали закінчився як від дати першого направлення копії ухвали суду, так і від другого направлення на адресу суб»єкта оскарження, оскільки в першому випадку строк закінчився 14.04.2015 року, а в другому 13.05.2015 року, тобто через п»ять днів після її отримання заявником .

Апеляційну скаргу направлено лише 20.05.2015 року ( а.с. 103 том 5 ).

Та обставина, що копія оскаржуваної ухвали надійшла безпосередньо до Борейка М.В., який є уповноваженим представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лише 18.05.2015 року, неможна визнати поважною причиною пропуску строку, оскільки будь-яких доказів , які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк після отримання копій оскаржуваної ухвали 09.04.2015 року та 08.05.2015 року, заявником не надано, як не вказано і на те, що вказані обставини виникли об»єктивно, незалежно від волі особи, що пропустила строк, яка в даному випадку є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , до складу якого входив відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України .

За таких обставин вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без руху та надати строк 30 днів з дня отримання копії даної ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших підстав для його поновлення та підтверджених належними доказами.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв»язку із стислими процесуальними строками для подачі апеляційних скарг та підготовки відповідних платіжних документів з підстав того, що Департамент є бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахункове-касове обслуговування якого відповідно до бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (№ 3674-VI) , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» за № 10 від 17.10.2014 року роз»яснив, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати ( п. 29).

Заявляючи про неможливість сплати судового збору через підготовку відповідних платіжних документів, заявник будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної ним обставини ( розпорядження про перерахування коштів та/або службова записка про необхідність перерахування коштів) не надав , а тому клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, ставка судового збору встановлена у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня календарного року, що становить 121 грн. 80 коп. , яку необхідно сплатити на р/р: 0010; Одержувач УДКС у Солом'янському районі; Банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві; Код ; МФО банку: 820019.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, апелянту необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що в разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст., ст. 4, 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 121, 294, 297 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Відмовити старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейко М.В. у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України БорейкоМ.В. на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року залишити без руху, строком не більше ніж на п'ять днів з дня отримання ухвали щодо подання оригіналу квитанції про сплату судового збору, та роз»яснити, що відповідно до вимог ч.3 ст.297 ЦПК України заявник має право протягом тридцяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків.

В разі невиконання ухвали суду щодо сплати судового збору апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута у відповідності до вимог ст. 121 ЦПК України, а у разі неподання заяви про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення або у разі подання, вказані підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала підлягає оскарженню в частині відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та в частині визначення його суми до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя :