Справа № 440/648/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельник С.Р.
Провадження № 22-ц/783/2630/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ "Приватбанк" заборгованість по кредитного договору в розмірі 20703,92 грн., з яких 2728,70 грн. заборгованості по кредиту, 15246,52 грн. заборгованості по відсотках, 2728,52 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов"язань. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи. Вважає, що відповідачем безпідставно нараховувалися відсотки за користування кредитом після закінчення дії кредитного договору. На думку апелянта, відповідачем пропущено строк позовної давності, оскільки такий сплив 4.04.2012 року, а позивач звернувся з позовом лише у квітні 2014 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

4 квітня 2006 року ЗАТ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ "Приватбанк", та ОСОБА_2 уклали кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 2728,69 грн. зі сплатою 25,08 % річних. (а.с.8-14)

Позичальник належно умов договору не виконувала.

20 травня 2009 року Буським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 в користь "Приватбанк" 12025,45 грн. заборгованості за кредитним договором. (а.с.6)

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, поданого позивачем, станом на 15.04.2014 року така складає 49955,23 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2728,70 грн., заборгованість по процентах - 15246,52 грн., пеня - 31 980,01 грн. (а.с.7)

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих на себе зобов"язань, у зв"язку з чим підставною є вимога позичальника про стягнення заборгованості по кредиту, процентів, пені.

Висновок суду відповідає встановленим обставинам та положенням закону.

Посилання апелянта фактично зводяться до пропуску відповідачем строку позовної давності, однак таке колегією суддів не приймаються до уваги у наступним.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України).

Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка")(Стандарт), затверджених наказом голови правління ПАТ КБ "Приватбанк" № 391 21.03.2006 року строки позовної давності за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. (а.с.12 - зворот)

За таких обставин колегія судді вважає, що сторони у письмовій формі уклади договір про збільшення позовної давності.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Встановлено, що 20 травня 2009 року за заявою позивача Буським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 в користь "Приватбанк" 12025,45 грн. заборгованості за кредитним договором.

А відтак, колегією суддів враховується, що звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу та видача такого наказу перериває перебіг позовної давності, а тому з 20 травня 2009 року перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду 16.04.2014 року з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, п'ятирічний строк позовної давності не порушили.

Посилання апелянта на відсутність доказі ознайомлення саме з умовами про надання споживчого кредиту, колегією суддів визнається голослівним та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки при укладанні договору, остання ознайомилась і висловила згоду з Умовами надання споживчого кредиту, а також надала згоду, що заява разом із запропонованими банком умовами надання кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитний договір, що і засвідчила своїм підписом. (а.с.8-зворот)

Крім того, будь-яких доказів того, що на час укладання кредитного договору між сторонами існували інші умови кредитування, ніж ті, що надані позивачем на обґрунтування своїх вимог і які були дослідженні у ході розгляду даної справи, відповідачка не надала.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, правильно застосував норми матеріального права, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.