АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5169/15 Справа № 200/8714/14 Головуючий у 1 й інстанції - Семененко Я.В. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року, укладеного між ним та ОСОБА_4 у простій письмовій формі дійсним та визнання за ним права власності на 1/2 частину нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі розташованої по АДРЕСА_2 що належало відповідачу.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року 1/ 2 частки нерухомого майна: нежитлової будівлі літ. А-3 (столярний цех) площею 3084,8 кв.м., прибудови літ. А1-1 площею 198, 4 кв.м., прибудови літ. А11-1 площею 160,7 кв.м., з урахуванням входу в підвал а, входу в підвал а2, пандуса а1, ганка а3, приямка а4, розташованого по АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_3 право власності на зазначене нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участь у справі, але вважає, що її права порушено, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, а тому, згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, є підстави для визнання такого договору дійсним, а також для визнання права власності на майно за позивачем.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року 1/ 2 частки нерухомого майна: нежитлової будівлі літ. А-3 (столярний цех) площею 3084,8 кв.м., прибудови літ. А1-1 площею 198, 4 кв.м., прибудови літ. А11-1 площею 160,7 кв.м., з урахуванням входу в підвал а, входу в підвал а2, пандуса а1, ганка а3, приямка а4, розташованого по АДРЕСА_2 за умовами якого позивач придбав у відповідача за 20 000,00 грн. зазначене нерухоме майно.

Нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу не було та на теперішній час вчинити дану дію сторонам не вдалося, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу зокрема житлового будинку(квартири) укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак це правило не застосовується, якщо є передбачене законодавчими актами обмеження(заборона) на здійснення такого правочину або сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних його умов.

Отже норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Однак суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, не звернув уваги на зазначені обставини справи та вимоги закону, не врахував, що правочин купівлі-продажу має вчинятися у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, що не було дотримано сторонами та помилково дійшов висновку про необхідність визнання даного договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спірне майно за позивачем.

Крім того, щодо наявності у апелянта можливості оскаржити дане рішення суду, то рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2013 року встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по 30 червня 2013 року.

Також встановлено, що ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року мешкала спільно без реєстрації шлюбу з відповідачем за місцем її мешкання та реєстрації АДРЕСА_1, мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Згідно Свідоцтва про придбання майна з прилюдних (біржових) торгів від 28.05.2004 року ОСОБА_4 належить нежитлова напівзруйнована будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2006 року встановлено, що у вказаному нежитловому приміщенні ОСОБА_4 зроблено переобладнання та добудовано приміщення та у зв'язку з чим визнано за ним право власності на спірне нерухоме майно з урахуванням переобладнань та прибудов(а.с. 27-29).

Встановлені зазначеними рішеннями суду обставини свідчать про те, що оскаржуваним рішенням суду зачіпляються права та інтереси ОСОБА_2 та надають їй право на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2007 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: