Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2015 Справа №607/7457/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 пред'явив до суду позов до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дочку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5. Обгрунтовує позов тим, що на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 31 грудня 2012 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 700 гривень, щомісячно починаючи з 21 червня 2012 року, до досягнення нею повноліття, та на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2013 року - аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2012 року. На даний час він не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей у зазначених розмірах, оскільки не працює, єдиним джерелом його доходів є пенсія, яку він отримує як інвалід ІІІ групи. Розмір пенсії станом на сьогодні становить 949 гривень. 27 вересня 2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_6., від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народився син ОСОБА_7. У зв'язку з цим його матеріальний стан погіршився, коштів на утримання всіх трьох дітей стало менше.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явила до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, що стягуються в її користь на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_4 - з 700 гривень до 1500 гривень, щомісячно, та сина ОСОБА_5 - з 1/3 частини усіх видів доходу до 1500 гривень. Обгрунтовує позов тим, що нинішні умови проживання в Україні з огляду на постійне зростання цін не дають їй можливості повноцінно виховувати та утримувати дітей. Перед початком навчального року нею витрачено на дітей близько 10000 гривень. Крім цього, дочка вже є студенткою, що також вимагає збільшення витрат.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із викладених у позовній заяві мотивів та просив задовольнити. Зустрічний позов не визнав, вважає його безпідставним, просив у його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримала з викладених у ньому підстав, додала при цьому, що сину за станом здоров'я рекомендовано заняття плаванням. На ці заняття вона витрачає по 200 гривень на місяць. Просила зустрічний позов задовольнити.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 31 грудня 2012 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 гривень, щомісячно починаючи з 21 червня 2012 року, до досягнення нею повноліття.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2013 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 21 червня 2012 року, до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_3 обґрунтовує свої позовні вимоги, та з пояснень у судовому засіданні його представника, підставами зменшення розміру аліментів позивач вважає зміни сімейного та матеріального стану, зокрема народження дитини в другому шлюбі, зменшення у зв'язку з цим коштів на утримання всіх трьох дітей, відсутність роботи, малий розмір пенсії.

Відповідач ОСОБА_2 як на підставу збільшення розміру аліментів посилалася на знецінення грошової одиниці України, зростання цін, що вимагає від неї більших витрат на дітей, заняттями сина ОСОБА_5 з плавання та навчанням дочки ОСОБА_4 в Чортківському медичному коледжі.

Перевіряючи достовірність доводів позивача про наявність підстав для зменшення розміру аліментів та доводів відповідача про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, суд виходить із таких обставин:

Як слідує зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 27 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, актовий запис № 1494, 27 вересня 2012 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від цього шлюбу народився син ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 15 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 327 від 26 березня 2014 року, ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 березня 2016 року.

Як слідує з довідки № 2556/12 від 02 червня 2012 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі, ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в м.Тернополі і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи. За період з січня 2015року по червень 2015 року йому нараховано 3147 гривень - по 524 гривні 50 копійок, щомісячно, з вирахуванням аліментів.

Згідно розрахунком заборгованості по аліментах № 9871/06-34/12 від 05 березня 2015 року, виданої державним виконавцем Першого відділу ДВС ТМУЮ Кирилюк К.В., при примусовому виконанні виконавчого листа №1915/18502/2012 від 18 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 станом на 12 жовтня 2014 року заборгованість становить 7313,07 гривень.

Згідно розрахунком заборгованості по аліментах № 9872/06-34/12 від 05 березня 2015 року, виданої державним виконавцем Першого відділу ДВС ТМУЮ Кирилюк К.В., при примусовому виконанні виконавчого листа №1915/10469/2012 від 26 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 станом на 12 жовтня 2014 року заборгованість становить 8718,07 гривень.

Як слідує з довідки Чортківського державного медичного коледжу № 265 від 03 березня 2015 року, ОСОБА_4 є студенткою 133 групи спеціальності «сестринська справа». За січень 2015 року отримала стипендію в розмірі 590,70 гривень, з лютого по червень 2015 року стипендія не нараховується.

Відповідно до довідки № 96 поліклінічного відділу Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, ЛКК № 444 від 02 вересня 2014 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребує санаторно-куротного лікування з приводу захворювання органів дихання.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що в силу іналідності ІІІ групи він не може працювати та надавати дітям утримання в обсязі, достатньому для їх нормального фізичного і духовного розвитку.

Суд звертає увагу на те, що судами неодноразово досліджувався матеріальний стан позивача ОСОБА_3 при розгляді справ про стягнення аліментів у користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та про зміну розміру цих аліментів.

Обставини, на які ОСОБА_3 та його представник посилалися в обґрунтування позовних вимог, були враховані судами при ухваленні попередніх рішень та визначенні розміру аліментів на утримання дітей.

Зокрема, попередніми рішенням колегії суддів Апеляційного суду Тернопільської області були враховані стан здоров'я та матеріальне становище позивача: те, що він є інвалідом ІІІ групи, є безробітним.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи № 607/6286/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, яка була витребувана за клопотанням представника позивача з архіву Тернопільського міськрайонного суду та оглянута в судовому засіданні, позивач є власником двох автомобілів: марки «ВАЗ 1111», 1989 року випуску, та марки «VOLKSWAGEN GOLF», 1984 року випуску.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 13 грудня 1999 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_2.

Крім того, як установлено рішенням суддів Апеляційного суду Тернопільської області від 13 грудня 2012 року, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно - будинок АДРЕСА_1.

Рішенням судової колегії від 18 липня 2013 року встановлено, що ОСОБА_3 отримував доходи від здачі у найм житлових приміщень по АДРЕСА_1.

Зі слів відповідача ОСОБА_2, позивач ОСОБА_3 ніколи не працював, завжди отримував дохід від здачі в найм житлового примішення по АДРЕСА_1 і продовжує його отримувати по даний час.

На спростування зазначених тверджень судом жодних доказів не здобуто.

Доводи позивача про погіршення його матеріального стану у зв'язку з сімейними обставинами, матеріалами справи не підтверджуються.

Щодо народження в позивача дитини у другому шлюбі, то суд вважає, що самі по собі зміни в сімейному житті позивача, без підтвердження його матеріального становища, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому суд бере до уваги характер позовних вимог, згідно з якими позивач просить змінити розмір аліментів на дочку ОСОБА_4 та змінити спосіб стягнення аліментів на сина ОСОБА_5, зменшивши їх розмір до 500 гривень на двох дітей.

Суд вважає, що вказаний розмір аліментів не є достатнім для утримання дітей на належному рівні на даний час та не відповідає інтересам дітей.

За вказаних обставин судом не встановлено підстав для зменшення розміру аліментів.

Разом із тим суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 також не довела наявності змін її матеріального та сімейного стану. Під такими змінами не може розумітись погіршення економічної ситуації в країні, здешевлення національної валюти, здорожчання цін тощо. Необхідність санаторно-курортного лікування сина ОСОБА_5, його заняття плаванням, витрати дочки ОСОБА_4, пов'язані з навчанням, є додатковими витратами на дітей, і регулювання цих правовідносин охоплюється змістом статті 185 Сімейного кодексу України та не є підставами зміни розміру аліментів, передбаченими ст. 192 цього Кодексу.

За таких обставин підстав для збільшення розміру аліментів судом не встановлено.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про безпідставність вимог сторін, а тому в задоволенні їх позовів слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно ст. ст. 180, 182, 183, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлено 05 червня 2015 року.

Головуючий суддяН. М. Сташків