Справа № 561/513/15-ц
21 липня 2015 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Світличного Р.В.
при секретарі Савич Ж.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зарічне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житлом та вселення,
04 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком № 8 з надвірними будівлями на вул. Калецька, в смт. Зарічне, Рівненської області шляхом її вселення в цей будинок, та зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні зазначеним будинком.
На обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2014 року належить ? частини житлового будинку № 8 з надвірними будівлями на вул. Калецькій в смт. Зарічне, а згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року також 1/8 частини цього житлового будинку. Співвласником іншої частини житлового будинку є відповідач ОСОБА_2, яка з мотивів відсутності поділу будинку в натурі не впускає позивача у ньому проживати. Неодноразові спроби потрапити до спірного житлового будинку позитивних результатів не дали. Переговори щодо добровільно вселення позивача в будинок переростали в конфлікти та сварки, у звязку з цим зверталася в міліцію.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 предявлений позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення Зарічненського районного вузла поштового звязку. (а.с.32).
У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.
З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 липня 2014 року та 20 лютого 2015 року безспірно вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить відповідно ? та 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: смт. Зарічне, вул. Калецька, 8 (а.с.5-6,7-8).
Спірне майно між його співвласниками в натурі не поділено.
Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 ЦК України). Згідно з частинами 1-3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Як було зазначено вище, спірний житловий будинок з надвірними будівлями належить сторонам на праві спільної часткової власності у відповідних частках.
Положення щодо права спільної власності визначені главою 26 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Здійснення права спільної часткової власності визначено положеннями статті 358 ЦК України, відповідно до яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
При цьому, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу, не пускає її проживати у спірному житловому будинку. З цього приводу позивач ОСОБА_1 15 жовтня 2015 року зверталася з письмовою заявою до Зарічненського РВ УМВС (а.с.16-17), 11 червня 2015 року з письмовою заявою зверталася до голови Зарічненської селищної ради (а.с.28). Із зазначених матеріалів безспірно вбачається, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спільним майном.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб тощо.
Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 33 постанови № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» також розяснив, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.
Тому з урахуванням усього викладеного вище суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню шляхом вселення позивача у належний їй разом із відповідачем житловий будинок, та шляхом зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкод у здійсненні нею права власності на спірне нерухоме майно.
На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 358, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212, 214, 225-227 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житлом та вселення задовольнити.
Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок № 8 на вул. Калецькій в смт. Зарічне, Рівненської області.
Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком № 8 з надвірними будівлями, який знаходиться на вул. Калецька в смт. Зарічне, Рівненської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 243,60 грн. (Двісті сорок три гривні шістдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя: Світличний Р.В.