Справа № 536/1927/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Кузнецова А.В.

при секретарі Гусач С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Кам'янопотоківська сільська рада Кременчуцького району, Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя і визнання права власності на частину майна та позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи Кам'янопотоківська сільрада, Реєстраційна служба Кременчуцького РУЮ про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна особистою власністю подружжя та його розподіл, мотивуючі, що з 1977 по 1997 роки перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають повнолітнього сина, але через зраду та пиятство чоловіка шлюб припинився, вони стали проживати окремо. Однак незважаючи на це, їй з сином доводилась приймали участь в його житті, давати гроші, звільняти з міліції. Після того як колишній чоловік потрапив до лікарні, вона з сином забрала його до себе додому, відносини між ними стали відновлюватись. Коли син одружився, вона запропонувала відповідачу купити спільний дім, а квартиру залишити сину. 24.10.2005 року вони придбали за спільні кошти у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будинок в АДРЕСА_2, при цьому домовились про оформлення договору купівлі-продажу на ім'я відповідача та її реєстрації в цьому житлі.

Дім був в занедбаному стані, тому разом з відповідачем за спільні кошти проводили капітальний ремонт - перекрили дах, поставили нові вікна та двері, провели світло і газ, сусіди допомогли встановити паркан, її брат провів по всьому будинку опалення, вирівняв стіни, забетонував підлогу, побудував туалет, вона поштукатурила стіни в будинку, покрасила, наклеїла шпалери. У березні 2006 року вони вдвох з відповідачем переїхали проживати до буднику, шлюб не реєстрували, але жили як чоловік та жінка.

На жаль відповідач не змінив в подальшому свого ставлення де неї, згодом знову почав пити та гуляти. У липні 2013 року повідомив, що збирається їхати на море з іншою жінкою, а їй наказав зібрати речі та до їх повернення виїхати з будинку, на всі її умовляння, що тій жінці потрібен лише будинок не реагував, лише погрожував, тому вона змушена була покинути житло.

Під час розгляду справи до суду звернулась в якості третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок, мотивуючі, що з лютого 2003 року по січень 2014 року проживає з ОСОБА_2 однією сім'єю, вони жили в квартирі її сина, потім винаймали житло та проживали в будинку АДРЕСА_2. В січні 2014 року вона вмовила ОСОБА_2 зареєструвати шлюб, однак після реєстрації шлюбу чоловік почав виганяти її з будинку, заявляючи, що вона не має на нього права, але за час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та придбали спірний будинок за спільні кошти - 17401 грн., тому вважає його спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник уточнили позовні вимоги і просили суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з квітня 2005 року по вересень 2013 року, визнати житловий будинок АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину цього будинку, пояснюючі, що сімейні стосунки між ними стали відновлюватись, коли ОСОБА_2 в березні 2005 року поламав ногу та фактично пів року лікувався, вони з сином забрали його до себе, доглядали та лікували, пошуками будинку, обговоренням умов договору купівлі-продажу теж займались вона з сином, фактично будинок був придбаний за ціною 3000 доларів США, вони склалися по 1500 доларів США кожний, вона зайняла ці кошти у ОСОБА_6, а у ОСОБА_2 залишились від продажу спадкового майна, ремонтом будинку займались частково кожен за власні кошти так і за спільні, коли відповідач з'їздив на заробітки.

Позов ОСОБА_3 не визнали, як необґрунтований.

Третя особа з самостійними вимогами та її представник підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі, позов ОСОБА_1 вважають таким, що не підлягає до задоволення, мотивуючі, що з лютого 2003 року проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю, він давав їй всю заробітну плату, вона вела спільний сімейний бюджет, розпоряджалась коштами, разом ремонтували квартиру її сина, проживали в спадковій квартирі відповідача, після її продажу хотіли придбати іншу квартиру, але через брак коштів, вирішили купити будинок, відремонтувати та продати. Пошуком будинку та його ремонтом вона не займалась. Дійсно березні 2005 року ОСОБА_2 поламав ногу, забрати його з лікарні вона не могла, через ремонт в квартирі сина, він жив окремо. Між ними мали місце сварки через те, що відповідач купив будинок замість квартири та що так проживає його колишня дружина. В 2011 році допомогла ОСОБА_2 працевлаштуватись на Кременчуцький завод дорожніх машин в охорону, де і вона працювала, їх стосунки покращились, влітку 2013 року вони їздили відпочивати на море, після чого вирішили разом жити в придбаному будинку і в січні 2014 року зареєстрували шлюб, але його колишня дружина - ОСОБА_1, приходила до них на роботу, влаштовувала сварки, скаржилась керівництву, тому відносини знову погіршились і вона змушена звернутись до суду.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов ОСОБА_1 не визнали, посилаючись, що після розлучення сімейні відносини не відновлювались, він жив без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 Бажаючи придбати квартиру він поїхав на заробітки. Син одружився, не дочекавшись його приїзду на весілля, однак він допоміг йому грошима в придбанні машини. В березні 2005 року поламав ногу та після лікарні не міг сам себе обслуговувати і тимчасово став проживати в квартирі сина та колишньої дружини, грошей на квартиру не вистачало, тому вирішив придбати будинок за власні кошти, що залишились і в жовтні 2005 року за 5050 грн. купив будинок АДРЕСА_2. Дім був в занедбаному стані. Позивачка ОСОБА_1 просила його пустити тимчасово жити в цьому будинку, щоб син з сім'єю міг жити окремо. Заради сина він погодився, але колишня дружина не бажала в подальшому вирішувати свої житлові проблеми та створювала проблеми для його спільного проживання в цьому будинку з ОСОБА_3, тому він наполіг на її виселенні. Позов ОСОБА_1 вважає недоведеним, оскільки сімейні стосунки вони не поновлювали, спільний сімейний бюджет не вели, будинок він придбав за власні кошти за ціною 5050 грн., а колишній дружині лише дозволив тимчасово проживати в будинку і будь які ремонти вона проводила для поліпшення свого ж проживання.

Позов ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 та його представник визнають в повному обсязі, однак пояснення щодо позову давати відмовились.

Представники третіх осіб Кам'янопотоківської сільради та Реєстраційної служби Кременчуцького РУЮ в судове засідання не з'явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, а в позові ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

Так, сторонами визнано, що в період з 1977 по 1997 роки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_7 та в березні 2005 року ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з приводу перелому ноги.

Суд також вважає доведеним, що з березня 2005 року до часу оформлення договору купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_2 7 жовтня 2005 року ОСОБА_2 проживав в квартирі свого сина та колишньої дружини в АДРЕСА_1. Пошуками будинку, обговоренням умов договору купівлі-продажу займалась позивачка ОСОБА_1 за допомогою сина ОСОБА_7, фактична вартість придбаного будинку становить 3000 доларів США.

Наведене підтверджується поясненнями позивачки ОСОБА_1, свідченнями сина ОСОБА_7, показами свідка ОСОБА_6, що вона надавала позику в сумі 1500 доларів США позивачці на придбання будинку та показами допитаного в порядку окремого доручення продавця будинку ОСОБА_4, що всі перемови з приводу продажу він вів з ОСОБА_1, обумовлена ціна будинку 3000 доларів США, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2, приїхав тільки в нотаріальну контору, підписувати договір, гроші він отримував з рук ОСОБА_1 у доларах США., вважав покупців чоловіком та дружиною, які купували для сім'ї будинок.

Факт проведення ремонтних робіт в придбаному будинку АДРЕСА_2 - перекриття даху, проведення світла, опалення, газифікації, внутрішнє оздоблення, будівництво туалету та паркану, придбання меблів та спільне проживання в цьому будинку з березня 2006 року до вересня 2013 року, не заперечується сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підтверджується показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, що вони бачили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом в будинку, допомагали по ремонту, отримували розрахунок від них, вдвох вони приходили в гості, поздоровити з народженням онуків та запрошували до себе до дому подивитись на ремонт, вважали їх однією сім'єю.

При цьому суд враховує, що третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 визнає факт, що відповідач ОСОБА_2 після отриманої травми в березня 2005 року проживав у колишньої дружини та сина, будь яких пояснень з приводу купівлі-продажу будинку та проведених ремонтних робіт дати не може, надані на підтвердження своїх вимог фотознімки її та ОСОБА_2 датовані 2003-2004 роками, тобто до березня 2005 року та приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_2 з липня 2002 року звільнився з місця роботи, з червня по листопад 2008 року перебував на заробітках, а з серпня 2011 року працевлаштувався по місцю роботи ОСОБА_3 (а.с. 181-185), що підтверджує обставини викладені позивачкою ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 познайомились в 2002 році, з їх слів займались ремонтом квартири сина ОСОБА_3, в будинку в с. Садки Кременчуцького району не були, ОСОБА_3 в 2013-2014 роках жалілась на колишню дружину ОСОБА_2, яка приходить на роботу на влаштовує сварки, тобто також підтвердили обставини викладені позивачкою ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтями 70, 74 СК України передбачено, що якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з квітня 2005 року по вересень 2013 року проживали однією як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, житловий будинок АДРЕСА_2 є їх спільною сумісною власністю, тому позивачка ОСОБА_1 має право власності на ? частину цього житлового будинку.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на трактування негативних обставин викладених в позові суперечать поясненням сторін та свідків по справі, ні підтверджені доказами, та є суперечливими, оскільки третьою особою ОСОБА_3 заявлені самостійні позовні вимоги на тих же підставах, але відповідачем ОСОБА_2 ці вимоги визнані.

Позов ОСОБА_3 на думку суду є недоведеним, оскільки надані нею докази стосуються періоду до квітня 2005 року та період з 2013 року, що фактично підтверджує позов ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають до стягнення на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у розмірі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 70, 74 СК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з квітня 2005 року по вересень 2013 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 995 /дев'ятсот дев'яносто п'ять/ гривень 94 копійки.

В позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. В. Кузнецов