Справа № 462/3124/13 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/3952/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря- Щербай В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволено.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року оскаржив представник відповідача ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак є таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 20 листопада 2010 року в смт. Брюховичі Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «БМВ-Х 5», д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Шкода Октавія Таур», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 07 грудня 2010 року дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини ОСОБА_2 24 грудня 2010 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 68 490, 44 грн., що підтверджується платіжним дорученням. В позовній заяві, позивач посилається на те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Шкода Октавія Таур», д.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ «Міська страхова компанія», поліс №ВЕ/2630359 до 19 лютого 2011 року та долучає даний поліс до матеріалів справи, однак просить стягнути з відповідача всю суму матеріальної шкоди. При ухваленні рішення, судом не взято до уваги той факт, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія, була забезпечена у ЗАТ «Міська страхова компанія» за полісом № ВЕ/2630359 в якому зазначені відповідні суми за заподіяну шкоду.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не направили. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Тому розгляд справи відповідно до ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Судом встановлено, що 07 грудня 2010 року о 10.20 год. на автодорозі Львів-Брюховичі, з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «Шкода Октавія Тоур», реєстраційний номер НОМЕР_1, було здійснено зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_4 марки «ВМW Х5», державний номерний знак НОМЕР_2, якому спричинено пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, що стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2010 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.20).

На підставі страхового акта №ЦО-18893-ЦО-05-004330-01 від 17 грудня 2010 року ПрАТ «СТ Іллічівське» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 68490,44 грн., що підтверджується платіжним (врученням №6508 від 24 грудня 2010 року. /а.с. 41, 43/

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фаісгичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи відповідальної а заподіяний збиток.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки, сума страхового відшкодування виплачена позивачем ПрАТ «СТ «Іллічівське» за пошкодження автомобіля марки «ВМВ Х5», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 68490,44 грн., суд першої інстанції дійшов до висновку, що дану суму слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, в порядку регресу.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі є передчасними, та такими, що не відповідають нормам як матеріального так і процесуального права.

За змістом ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 20 листопада 2010 року в смт. Брюховичі Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «БМВ Х 5», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Шкода Октавія Таур» , д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 Згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2010 року, дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини ОСОБА_2 Цивільна відповідальність ОСОБА_2, відповідно до Полісу № ВЕ/2630359 застрахована у ПрАТ « Міська страхова компанія» до 19 лютого 2011 року і в такому визначені страхові суми (а.с.6).

Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільна відповідальність ОСОБА_7 застрахована в ПрАТ « Іллічівське» 24 березня 2010 року.

Також на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Міська страхова компанія» (поліс №ВЕ/2630359, строк дії полісу з 20.02.2010 року по 19.02.2011 року, а.с.6).

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

На зазначені вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач просив стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування, покликаючись на те, що останній винен у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а відтак і заподіянні шкоди його майну.

Згідно ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача(ч.1 ст. 33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст. 33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідачем визначено ОСОБА_2 Проте, оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Міська страхова компанія» (поліс № ВЕ/2630359, строк дії полісу з 20.02.2010 року по 19.02.2011 року, а.с.6), суд перший інстанції зобов»язиний був роз»яснити позивачу та вирішити питання про залучення такої до участі в справі в якості співвідповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскільки ПрАТ «Міська страхова компанія» до участі у справі не було залучене, а суд апеляційної інстанції згідно чинного законодавства позбавлений на стадії апеляційного розгляду змінювати процесуальне положення будь - кого з учасників процесу та залучати до участі у справі осіб, які не приймали участі у справі у суді першої інстанції, то оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», що не позбавляє його можливості у подальшому звернутись з позовними вимогами до ПрАТ «Міська страхова компанія» та ОСОБА_2

Судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та не в достатній мірі встановлено правовідносини, які виникли між сторонами, внаслідок чого не застосовано законодавство, яке підлягало до застосування та ухвалено невірне рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки судом першої інстанції не виконано всі вимоги цивільного судочинства, зокрема неправильно застосовано матеріальне та порушено процесуальне право. Висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні не в повній мірі відповідають обставинам справи, що полягає у помилковому визначенні юридичних наслідків обставин.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» в користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати, а саме, 342 грн.45 коп. (триста сорок дві грн. 45 коп.) судового збору за подання ним апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314 ч.2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати, а саме, 342 грн. 45 коп. (триста сорок дві грн. 45 коп.) судового збору за подання ним апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.