Справа № 296/2077/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Козловець І.О.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період непрацездатності,

ВСТАНОВИВ :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 (надалі також позивач) звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 (надалі також відповідач) і в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 18.03.2014 року за рішенням суду шлюб між нею та відповідачем розірвано та з останнього стягувались аліменти в розмірі 100 грн. щомісяця на її утримання, як інваліда ІІ групи з дитинства. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Комісією МСЕК їй продовжено інвалідність до 31.01.2017 року і захворювання потребує постійного лікування, а дохід у вигляді пенсії менший за прожитковий мінімум. Оскільки відповідач працює барменом та має неофіційний дохід, то посилаючись на частини 2, 3, 4 статті 75 Сімейного кодексу України просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця на період непрацездатності до 31.01.2017 року..

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.20).

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав вказуючи на те, що після розірвання шлюбу з позивачем у нього змінився сімейний стан, оскільки він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, в шлюбі народилася дитина. Відповідач працює, однак після відрахування аліментів на утримання спільної з позивачем дитини, він не має змоги платити аліменти на утримання колишньої дружини. Крім того, вказав, що крім аліментів щомісяця сплачує 100 грн. за дитячий садок сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18.03.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.6).

Оскільки сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3) зазначеним рішенням вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 починаючи з 05 лютого 2014 року і до його повноліття.

Крім того з відповідача ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2В стягувались аліменти в розмірі 100 грн. щомісяця, на період її непрацездатності до 28.02.2015 року. (а.с.6,7 зворот).

Відповідно вимог частин 2 та 3 статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи.

Непрацездатність - це правова категорія, яка сформована у праві соціального забезпечення та полягає у неможливості особи в силу визначених законом причин самостійно себе забезпечувати.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року N 1058-IV визначає поняття "непрацездатні громадяни" - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Із встановлених у судовому засіданні обставин справи та довідки до акта повторного огляду МСЕК ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства ІІ групи з 27.01.2015 року і дата її чергового переогляду 27.01.2017 року (а.с.8).

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Сам факт нижчого матеріального рівня життя того з подружжя, хто вимагає аліменти, порівняно з матеріальним рівнем життя другого з подружжя не може бути підставою для визнання цієї особи такою, що потребує матеріальної допомоги.

Так, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV).

Розмір прожиткового мінімуму на 2015 рік на одну особу в розрахунку на місяць встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII, згідно якого для непрацюючих осіб, визнаних інвалідами в установленому порядку прожитковий мінімум становить 949 гривень.

Як вбачається з посвідчення серії ААБ №014058, виданого 06.04.2010 року Управлінням Пенсійного праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради ОСОБА_2 продовжено соціальну допомогу з 01.03.2015 по 31.01.2017 рік в розмірі 949 грн.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих позивачем доказів, судом не встановлено, що пенсія позивача не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано, клопотань про їх витребування не заявлено.

Довідка про склад сімї позивача дійсно засвідчує факт проживання сина ОСОБА_3 разом з позивачем (а.с.4), однак відповідачем щомісяця сплачуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? його заробітку. Така частка на березень 2015 року становила 463,15 грн. Таким чином на позивача і дитину припадає 949 грн без урахування 463,15 грн. аліментів.

Крім того, відповідач, як батько сина ОСОБА_3, на протязі 2014-2015 років кожного місяця сплачує 100 грн. за дитячий садок сина, про що відповідачем надано суду копії квитанцій, оригінали оглянуті в судовому засіданні (а.с.21-27).

За правилами статті 76 Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Тобто ще однією з необхідних умов отримання дружиною (чоловіком) аліментів є спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Встановлено, що 02.09.2014 року відповідач одружився вдруге та від шлюбу має малолітню дитину ОСОБА_2 Нікіту, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15,17).

Відповідно до довідки ТОВ «Сіма» від 20.04.2015 року №7 ОСОБА_1 займає посаду бармена і його дохід за період з 01.10.2014 р по 31.03.2015 р становив 7726,38 грн. (а.с.16).

Доводи позивача про наявність у відповідача неофіційного доходу не підтверджені належними доказами, а тому є безпідставними.

Таким чином, з урахуванням зміни сімейного стану відповідача, розміру стягуваних з нього аліментів на утримання спільної з позивачем дитини (зокрема з березня 2015 року із сукупного доходу відповідача в 1250 грн. утримано 463,15 грн) відповідачу та його сімї, що складається з трьох осіб залишається 786,85 грн. на місяць.

За таких обставин, з урахуванням сімейного та матеріального стану відповідача ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що останній на даний час не спроможний сплачувати аліменти на утримання позивача, внаслідок чого позов ОСОБА_2 задоволений бути не може.

Так як позивач відповідно до ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, то судові витрати слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. С. Рожкова