У х в а л а

іменем україни

14 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2013 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, залишено проживати малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із матір'ю, у задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком відмовлено. Посилаючись на те, що відповідач перешкоджає позивачу спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні своїх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7; встановити спосіб участі позивача, у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом відвідування дітьми його місця проживання з 16:00 год. щоп'ятниці до 20:00 год. щосуботи, побачень з дітьми з 14:00 год. до 19:00 год. у святкові та неробочі дні, а також цілодобового проживання дітей з ним з можливістю спільного відпочинку під час половини тривалості шкільних канікул у дні визначені позивачем самостійно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року, позов задоволено частково. зобов'язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з дітьми; встановлено спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом відвідування дітьми місця проживання батька щоп'ятниці з 16:00 год. до 20:00 год., щосуботи з 10:00 год. до 20:00 год., у святкові та неробочі дні з 14:00 год. до 19:00 год., під час першої половини тривалості шкільних канікул - щодня з 10:00 год. до 20:00 год. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення змінити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходячи з вимог ст. 159 СК України правильно встановив спосіб участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, який найбільш повно відповідає інтересам дітей.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко