УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 03 червня 2012 року на дачі у відповідача з батьком стався нещасний випадок внаслідок чого він отримав пошкодження голови та хребта і в результаті отримання черепно-мозкової травми знаходився в комі і в такому стані перебував до моменту настання смерті.

05 грудня 2003 року батько на випадок смерті заповів їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

З червня 2012 року по день смерті батько проживав за місцем проживання її сестри ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, яка була його опікуном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер.

У зв'язку з неприязними стосунками, які склалися між сестрами. Позивач не мала змоги провідувати батька, а з матір'ю спілкувалася тільки по телефону і про смерть батька дізналася лише 05 серпня 2014 року від своєї матері, яка до цього їй повідомляла, що батько живий і знаходиться в тому ж стані.

08 серпня 2014 року ОСОБА_4 подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Зубковій О.Є. заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але 12 серпня 2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, а тому просила визначити їй додатковий строк в один місяць, пропущений з поважних причин, достатній для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті її батька ОСОБА_7 та визначено їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць після вступу в законну силу судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що наведені позивачем обставини та надані на їх підтвердження докази поважності пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу та свідчать про те, що ОСОБА_4 з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини.

Судами попередніх інстанцій надано належну оцінку доказам, які надані позивачем, в тому числі заявам від 04 серпня 2013 року, 05 вересня 2013 року до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві з приводу погроз з боку ОСОБА_5, ОСОБА_8, за якими було відкрито кримінальне провадження, та за відсутністю свідків та очевидців, які підтвердили б, що останні погрожували позивачу вбивством було закрите кримінальне провадження.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що наявність між сторонами неприязних стосунків позбавила позивача можливості своєчасно дізнатися про смерть батька та подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

На це, зокрема, вказує і та обставина, що відповідач не повідомила приватного нотаріуса про місце проживання позивача, пославшись на те, що їй місце проживання останньої невідоме.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня