НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1063/14-ц
№ 2/183/149/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю:

представника позивача Шкварі К.М.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 728,64 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 14.09.2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DNL0RX07090128, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у сумі 1 256.20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_3 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 27.01.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 23 728,64 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 380,14 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 203,52 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 16 538,85 грн., суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 106,13 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача Шкваря К.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала та просила застосувати строки позовної давності з наступних підстав. В момент укладення кредитного договору сторони погодили право позичальника достроково сплатити весь кредит. Скориставшись своїм правом, ОСОБА_3 в листопаді 2006 року сплатив банку всю суму кредиту. Отже, відлік строків позовної давності починається з листопада 2006 року. Умовами договору строк позовної давності передбачений терміном у 5 років. Позивач же в свою чергу звернувся до суду з позовом 17.02.2014 року, тобто після спливу строків позовної давності. Просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію заяви позичальника від 14.09.2006 року та Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у відповідності до яких ЗАТ КБ «ПриватБанк» надає ОСОБА_3 строковий кредит у сумі 1 256,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.3, 4-7).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 1 256,20 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобов'язався повертати заборгованість щомісяця (а.с.3).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Однак, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст.257, 259 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що сторони погодили строки позовної давності в 5 років (а.с.6).

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується відповідним розрахунком (а.с.2) з листопада 2006 року у відповідача з'явилась заборгованість по вищезазначеному кредитному договору і до квітня 2011 року по даному договору не було зроблено жодної проплати.

Судом не може бути прийнято посилання представника банку на той факт, що у 29.04.2011 році відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості 114,44 (а.с.2 на обороті), у зв'язку з чим строк позовної давності переривався, оскільки даний факт відповідачем заперечувався, а в такому випадку, враховуючи вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, саме позивач повинен був довести ту обставину, що дані кошти були сплачені саме відповідачем.

Однак, окрім розрахунку, інших доказів на підтвердження того, що дійсно відповідачем була здійснена проплата в квітні 2011 році, суду позивачем надано не було.

Розрахунок же, на переконання суду, може бути доказом розміру заборгованості, однак не може беззаперечно свідчити про той факт, що 29.04.2013 року відповідачем ОСОБА_3 були внесені кошти по вищезазначеному кредитному договору.

Крім того, договір було укладено 14.09.2006 року, строком на 12 місяців, тобто з кінцевим терміном повернення 14.09.2007 року.

Як видно зі штампу канцелярії суду, даний позов було подано 17.02.2014 року, тобто з попуском строку позовної давності.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.20102 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у зв'язку з цим в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк