У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави

від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 21 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № ML-D00/135/2007, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 47 162 швейцарських франків із встановленням плаваючої процентної ставки - 3,99 % + FIDR терміном до 21 грудня 2035 року для придбання земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: с. Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

21 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_8 укладений договір поруки разом з додатковими угодами до нього та договір іпотеки.

20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № ML-D00/165/2008, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 26 720 швейцарських франків зі встановленням плаваючої процентної ставки - 5,99 % + FIDR терміном до 19 травня 2036 року для придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладені договори поруки разом з додатковими угодами до них та договір іпотеки.

28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитними договорами від 21 грудня 2007 року № ML-D00/135/2007 та

від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008.

На забезпечення виконання умов договорів між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 07 червня 2010 року укладений договір відступлення прав за договорами забезпечення, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровими № 5620.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитними договорами у розмірі 9 130 189 грн 68 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 жовтня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги у повному обсязі судами не дотримано.

І матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № ML-D00/135/2007, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 47 162 швейцарських франків зі встановленням плаваючої процентної ставки - 3,99 % + FIDR терміном до 21 грудня 2035 року для придбання земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: с. Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

21 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_8 укладені договір поруки разом з додатковими угодами до нього та договір іпотеки.

20 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № ML-D00/165/2008, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 26 720 швейцарських франків із встановленням плаваючої процентної ставки - 5,99 % + FIDR терміном до 19 травня 2036 року для придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

20 травня 2008 року між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладені договори поруки разом з додатковими угодами до них та договір іпотеки.

28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитними договорами від 21 грудня 2007 року № ML-D00/135/2007 та

від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008.

На забезпечення виконання умов договорів між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 07 червня 2010 року укладений договір відступлення прав за договорами забезпечення, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровими № 5620.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_241/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> визначено можливість позасудового врегулювання шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на вибір іпотекодержателя.

Судами встановлено, що 26 грудня 2012 pоку відбулося позасудове врегулювання спору за кредитним договором від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008.

ПАТ «ОТП Банк» подало приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Колотілову А.Т. заяву (повідомлення)

від 26 грудня 2012 року № Д00-11-2/1392 про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_6, що була передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008, у зв'язку з погашенням зобов'язань за вказаним кредитним договором та припиненням договору іпотеки.

Проте, як вбачається з довідки про заборгованість за кредитним договором від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008, суму погашення заборгованості відображено частково, а саме: 25 грудня 2012 року відображено суму 12 359,32 швейцарських франків, які було зараховано на погашення заборгованості за тілом кредиту, залишок від продажу квартири -31 143,50 швейцарських франків у довідці про заборгованість взагалі не відображено.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_230/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Тобто суди першої та апеляційної інстанцій правильно дійшли висновку, що дію кредитного договору від 20 травня 2008 року

№ ML-D00/165/2008 припинено 26 грудня 2012 року, у зв'язку з позасудовим врегулюванням спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно зі ст. ст. 559 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1> припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Виходячи з наведеного, дію договорів поруки від 20 травня 2008 року № SR-D00/165/2008/1 та № SR-D00/165/2008 припинено на підставі ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Відмовляючи банку у позові у частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № ML-D00/135/2007, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керувався тим, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано доказів звернення ОСОБА_6 до банку із заявою про видачу кредиту, не наведені докази дебетування позичкового рахунку, відсутні і докази відкриття такого рахунку, тобто факт видачі кредиту матеріалами справи не підтверджується. Позивач не надав суду і розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № ML-D00/135/2007.

Із такими висновками колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судами не враховано, що надання чи ненадання заяви про видачу кредиту не свідчить про видачу чи невидачу кредитних коштів та не впливає на вирішення справи, оскільки позивачем надано суду кредитний договір № ML-D00/135/2007, укладений 21 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6, вказаний договір підписаний боржником і у встановленому законом порядку його не оспорено за безгрошовістю і не визнано недійсним.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, приймаючи 28 жовтня 2014 року заперечення відповідача проти позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції не роз'яснив відповідачу вимоги ст. 11, ст. 10, 30 ЦПК України та обов'язок відповідача надати докази на підтвердження своїх заперечень.

Суди не встановили повно, всебічно та обґрунтовано обставини справи, не надали належну оцінку наявним у справі доказам, порушили норми цивільного процесуального права, суд касаційної інстанції такими повноваженнями не наділений, тому рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду у частині відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № ML-D00/135/2007 мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки судові рішення у частині відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008 ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції вважає за необхідне судові рішення у цій частині залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави

від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 10 лютого 2015 року у частині відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № ML-D00/135/2007 скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави

від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 10 лютого 2015 року у частині відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року № ML-D00/165/2008 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
О.В. Кадєтова
О.М. Ситнік