Справа № 2/760/3920/15
(№ 760/7790/15-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Мурга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визначення порядку користування квартирою та вселення , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 - про визначення порядку користування квартирою та вселення.

Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що вона є власником 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1, 1/3 частка квартири на лежить відповідачу - ОСОБА_2

Позивач зазначила, що не може користуватись належної їй частиною квартири, оскільки відповідач вчиняє їй перешкоди не допускаючи в спірну квартиру.

До того ж, позивач просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 оскільки в добровільному порядку домовитись з відповідачем про порядок користування квартирою, 2/3 якої належить позивачу вона не може.

В зв'язку із зазначеним вище, позивач вважаючи свої права порушеними просила суд:

- вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1;

- встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в користування прохідну кімнату площею 12,9 м.2, ОСОБА_2 - ізольовану кімнату площею 8,6 м.2, кухню, коридор та туалет залишити в загальному користуванні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення з підстав викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині вселення позивача в спірну квартиру, а також зазначив, що будь-яких перешкод у користуванні спірною квартирою позивачу не чинив. Проти встановлення порядку користування квартирою, який запропонувала позивач заперечив, посилаючись на те, що одна з кімнат не є ізольованою, а прохідною.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11 березня 1985 року ОСОБА_4 - батько відповідача, придбав 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, 2/3 частини квартири придбала ОСОБА_5 від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняв його син ОСОБА_2. До складу спадкового майна увійшла 1/3 частина спірної квартири.

Також судом встановлено, що позивач на даний час проживає разом з матір'ю в будинку АДРЕСА_2

В квартирі АДРЕСА_1 проживає відповідач разом з сім'єю. Позивача до квартири не впускає.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Вбачається, що чинення перешкод у користуванні спірною квартирою полягає у відмові відповідача надати позивачу ключі для виготовлення дублікату ключів, що унеможливлює доступ позивача до спірної квартири.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою є обґрунтованими, доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в користування прохідну кімнату площею 12,9 м.2, ОСОБА_2 - ізольовану кімнату площею 8,6 м.2, кухню, коридор та туалет залишити в загальному користуванні, слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожний із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України своєю постановою № 7 від 04.10.1991 року визначив, що якщо виділ частини у будинку в натурі неможливий, то суд вправі за заявленим позовом про це встановити порядок користування відособленими приміщеннями (кімнатами).

Враховуючи те, що заявлений позивачем порядок користування спірною квартирою зводиться до необхідності користуватись позивачам жилою кімнатою площею 12,9 м.2, яка є прохідною кімнатою, а користування відповідачем кімнатою площею 8,6 м.2 буде залежати від бажання позивача, то такий порядок користування буде порушувати права обох сторін, а тому не може бути встановлений судом як законний.

З урахуванням зазначеного вище суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 358 ЦК України, ст. 9 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України,

керуючись, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: