Справа № 362/3360/14 Головуючий у І інстанції Медведєв К.В.
Провадження № 22-ц/780/2260/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 18 27.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільніу справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хащіна Наталія Вячеславівна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пачева Ірина Іванівна про визнання недійсними згоди та договору іпотеки, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом, у якому з урахуванням частково змінених підстав позову, просила визнати недійсною її згоду, справжність підпису якої засвідчена 18 травня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., на укладення ОСОБА_3 з ПАТ «Акціонерний комерційний банк» договору іпотеки щодо нерухомого майна - приймально-заготівельного пункту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнати недійсним договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №04-02-08/219, укладений 20 травня 2011 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хащіною Н.В. 20 травня 2011 року р/н 1238.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 28 квітня 1993 року по 26 жовтня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2012 року.

18 травня 2011 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., засвідчено справжність підпису ОСОБА_2, на заяві, згідно якої, ОСОБА_2 дала згоду своєму чоловікові ОСОБА_3 на передачу в наступну іпотеку (на умовах, визначених за його розсудом) ПАТ Промінвестбанку, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 00039002, комплексу, приймально-заготівельний пункт: адміністративне приміщення загальною площею 948,4 кв.м., заготівельний пункт загальною площею 1731,9 кв.м., об'єкти інфраструктури, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, придбаного ними в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти. Також, ОСОБА_2 не заперечила проти можливого відчуження цього комплексу у відповідності з умовами іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

20 травня 2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиійний банк" та ТОВ "А.М.В." укладено кредитний договір № 04-02-08/218 за умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 825.000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 20 травня 2011 року №04-02-08/219 (далі - Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хащіною Н.В., реєстровий №1238.

Згідно п. 1.1. Договору іпотеки, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, за умовами якого, позичальник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 825.000,00 дол. США до 15 травня 2014 року.

За умовами п.1.2. Договору іпотеки, предметом наступної іпотеки є: комплекс, Приймально - заготівельний пункт - адміністративне приміщення: заготівельний пункт, об'єкти інфраструктури, загальною площею 2680,3 кв.м., що складається з адміністративного приміщення загальною площею 948,4 кв.м. (літера А1), заготівельного пункту загальною площею 1731,9 кв.м. (літера А2) та об'єктів інфраструктури, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 54 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Поряд із повноваженнями щодо посвідчення угод, ст. 78 Закону України «Про нотаріат» передбачені повноваження нотаріусу щодо засвідчення справжності підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Згідно до п. 24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, при посвідченні правочинів, засвідченні вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, при посвідченні часу пред'явлення документа, при видачі дублікатів на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, установленими Правилами ведення нотаріального діловодства.

Правила ведення нотаріального діловодства, були врегульовані наказом Міністерства юстиції України від 31грудня 2008 року №2368/5 «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства», яким було передбачено відповідні форми посвідчувальних написів.

Міністерство юстиції України, листом від 16 липня 2009 року №31-32/246 роз'яснило, що при посвідченні правочинів, пов'язаних із розпорядженням майном, що знаходиться у спільній сумісній (частковій) власності або у спільній власності подружжя слід враховувати, що цивільні права та обов'язки співвласників змінюються або припиняються, а тому правила ст. 78 Закону України "Про нотаріат" для посвідчення згоди одного з подружжя на відчуження або придбання майна, надання згоди співвласником на розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, не застосовується.

На реалізацію вказаної позиції, наказом Міністерства юстиції України від 16 листопада 2009 року №2151/5 «Про затвердження Змін до Правил ведення нотаріального діловодства» затверджено форму № 43 посвідчувального напису, який нотаріус вчиняє на згоді одного з подружжя на розпорядження майном.

Наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5 «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» визнано, що попередній наказ № 2368/5 втратив чинність та затверджено нові Правила нотаріального діловодства, де у формі № 44 визначено форму посвідчувального напису про засвідчення справжності підпису одного з подружжя на заяві про згоду на відчуження майна.

З викладеного випливає, що в різний період часу до згоди подружжя на розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, застосовувалися різні правила вчинення нотаріальної дії при тому, що норми ЦК України, Закону України «Про іпотеку» не змінювалися.

Отже, для посвідчення згоди одного з подружжя на відчуження або придбання майна, надання згоди співвласником на розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності діяли нотаріальні правила, пов'язані із застосуванням форми № 43 посвідчувального напису, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 16 листопада 2009 року №2151/5 у період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2011 року. При цьому, починаючи з 01 січня 2011 року до такої згоди подружжя застосовуються правила засвідчення справжності підпису на заяві.

Враховуючи те, що оскаржувана позивачем згода засвідчена 18 травня 2011 року, тому, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що Правила посвідчення правочинів на неї не розповсюджуються.

Щодо листа Міністерства юстиції України від 16 липня 2009 року №31-32/246, то останній носить рекомендаційний характер, не є нормативно-правовим актом, не може підміняти собою норму законів України та не відповідає редакції Правил ведення нотаріального діловодства, яка діяла в момент засвідчення спірної заяви, а тому, Васильківський міськрайонний суд Київської області прийшов до правильного висновку про те, що вказаний лист не може бути враховано судом при розгляді справи.

Васильківський міськрайонний суд Київської області на законних підставах не прийняв до уваги твердження ОСОБА_2 про те, якби нотаріусом їй було роз'яснено наслідки підписання такої згоди, внаслідок чого вона втратить право власності на належну їй частину спільного майна подружжя, переданого в іпотеку, то такої згоди нею не було б надано, так як вказані твердження є безпідставним, оскільки спростовуються доказами, які є в справі.

Щодо посилання позивача на те, що вказана згода підлягає визнанню недійсною на підставі ст. 230 ЦК України, то остання згода не є правочином, нотаріальні Правила про посвідчення правочинів до таких заяв не застосовуються. А позиція позивача є хибною, так як із заяви вбачається, що позивач була обізнана про можливі наслідки надання нею такої згоди. Іншіобставини подальшої поведінки ОСОБА_3 не мають правового значення для визнання згоди недійсною на підставі ст. 230 ЦК України.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 04-02-08/219, укладеного 20 травня 2011 року між Банком та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хащіною Н.В. 20 травня 2011 року, реєстровий номер № 20/5, то ця вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним згоди подружжя, крім вказаного, даний договір укладено з дотриманням вимог закону.

За таких обставин, Васильівський міськрайонний суд Київської області на законних підставах відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Васильківський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допусти, в зв'язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: