Справа № 710/1080/15-ц
провадження № 2/710/478/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2015 р. Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді КРАВЧУКА В.М.

за участю секретаря ТКАЧЕНКО В.Б.

прокурора ЗАЧЕПИ Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола Черкаської області цивільну справу за позовом прокурора Шполянського району в інтересах держави до Станіславчицької сільської ради Шполянського району про визнання незаконним та скасування рішення, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Шполянського району звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив визнати незаконним і скасувати пункт 2 рішення Станіславчицької сільської ради Шполянського району від 16.08.2002 №2/4 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та надання їх громадянам в приватну власність згідно розробленої технічної документації» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1, визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 19.02.2003 головою Станіславчицької сільської ради народних депутатів на ім'я ОСОБА_1, мотивуючи тим, що прокуратурою Шполянського району встановлено, що 19.02.2003 головою Станіславчицької сільської ради народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, згідно з яким ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,19 га на території Станіславчицької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт видано на підставі рішення Станіславчицької сільської ради Шполянського району від 16.08.2002 №2/4. Однак, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з цим, прокурор вважає, що прийняття рішення Станіславчицькою сільською радою Шполянського району від 16.08.2002 №2/4 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 та видача Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 є незаконним, тому зазначене рішення в цій частині має бути скасоване, а Державний акт підлягає визнанню недійсним, поскільки жодною законодавчою нормою не передбачено право органу місцевого самоврядування чи державної влади на прийняття рішення про передачу у приватну власність земель померлим особам та видачу на його підставі державного акту. Враховуючи вказані обставини, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні в повному обсязі і просив його задоволити.

Відповідач - Станіславчицька сільська рада Шполянського району з позовом прокурора Шполянського району ознайомлена, просила справу розглянути без участі їх представника, про що повідомила письмово.

Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 19.02.2003 головою Станіславчицької сільської ради народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, згідно якого ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,19 га на території Станіславчицької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 вбачається, що його видано на підставі рішення Станіславчицької сільської ради Шполянського району від 16.08.2002 №2/4.

Однак, слід зазначити, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Станіславчик, Шполянського району, Черкаської області, що підтверджується актовим записом про смерть №1 від 03.01.1996 по Станіславчицькій сільській раді Шполянського району Черкаської області, тобто ОСОБА_1 померла задовго до прийняття Станіславчицькою сільською радою рішення від 16.08.2002 №2/4 про передачу їй у власність земельної ділянки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 78 ЗК України (в редакції чинній на момент прийняття рішення та виготовлення Державного акта) передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 126 ЗК України (в аналогічній редакції) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Разом з тим, жодною нормою зазначеного Закону, як і жодною іншою нормою цивільного та земельного законодавства, не передбачено право органу місцевого самоврядування чи державної влади на прийняття рішення про передачу у приватну власність земель померлим особам та видачу на його підставі державного акту.

Зазначеному твердженню відповідає положення ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно з яким особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Померла особа вказане здійснити не може.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 153 ЗК України).

Згідно положень глави 16 ЦК України, правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку і виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до позиції ВСУ, викладеної в постанові від 04.06.2014 у справі №6-46цс14, відповідно до статті 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України.)

Згідно з нормами ч. 4 ст. 25, ст. 30 ЦК України, правоздатність та дієздатність ОСОБА_1 припинилася у момент її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, після смерті ОСОБА_1 не може бути суб'єктом цивільних прав та учасником цивільних відносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що рішення Станіславчицької сільської ради Шполянського району від 16.08.2002 №2/4 було прийняте сільською радою після смерті ОСОБА_1, тому зазначене рішення суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 25, 30 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», на підставі якого не можуть виникати будь-які права для померлої особи, суд приходить до висновку, що вказане рішення в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 підлягає скасуванню. Крім того, Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 також було виготовлено на ім'я ОСОБА_1 вже після її смерті, тому даний акт з огляду на приписи статей 203, 215, 216 ЦК України, статей 152, 155 ЗК України підлягає визнанню недійсним.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 25, 30, 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 78, 126, 152, 155 ЗК України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Шполянського району в інтересах держави до Станіславчицької сільської ради Шполянського району про визнання незаконним та скасування рішення, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним - задоволити.

Пункт 2 рішення Станіславчицької сільської ради Шполянського району від 16.08.2002 №2/4 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та надання їх громадянам в приватну власність згідно розробленої технічної документації» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 - визнати незаконним і скасувати.

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 19.02.2003 головою Станіславчицької сільської ради народних депутатів на ім'я ОСОБА_1 - визнати недійсним.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Кравчук