У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила суд визнати договір поруки від 13 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» таким, що припинив свою дію. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 серпня 2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 177 328, 23 доларів США терміном до 11 серпня 2028 року та сплатою 14,49 % річних. У забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором 13 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки. Вказувала, що ОСОБА_5 з листопада 2008 року перестала сплачувати щомісячні платежі, у зв'язку з чим у банка виникло право на дострокове стягнення заборгованості, проте кредитор скористався свої правом лише у лютому 2010 року, пред'явивши відповідний позов до суду про стягнення заборгованості у солідарному порядку з позичальника та поручителя, у зв'язку з чим вважає, що договір поруки припинився у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки строк дії кредитного договору не закінчився, кредитор скористався своїм правом на дострокове повернення кредитної заборгованості у травні 2010 року, звернувшись до суду з відповідним позовом до позичальника та поручителя, у зв'язку з чим порука ОСОБА_4 не припинилася.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська