АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5548/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти, сплачені за повірку лічильників в сумі 86 грн. 40 коп., зобов'язати ОСББ № 13 по вул. Б.Гмирі опломбувати та взяти на абонентський облік квартирні засоби обліку (лічильник гарячої води ЛК-15Г МБФИ.407262.000 М-0496795 та лічильник холодної води ЛК-15Х МБФИ.407262.000 №491998), встановлені в квартирі АДРЕСА_1 та провести перерахунок розміру плати за постачання холодної та гарячої води і водовідведення, зобов'язати відповідача укласти з ним договір з врахуванням істотних умов договору, повного переліку послуг, вартості кожної послуги та загальної вартості місячного платежу, зобов'язати надати йому для ознайомлення протоколи загальних зборів, фінансові звіти, статут об'єднання та стягнути 15 000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач незаконно з травня 2011 року нараховує оплату за холодне і гаряче водопостачання не за показниками засобів обліку, а за тарифами згідно кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Крім того, ОСББ № 13 відмовляється укласти з ним договір про надання послуг, та надати документацію об'єднання, що спричинило йому моральну шкоду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив його з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що у його квартирі встановлені засоби обліку та нараховується плата за надані послуги згідно з установленими нормами споживання навіть без врахування будинкового засобу обліку води.

Крім того, судом першої інстанції не враховано того факту, що відповідно до положень ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Зазначив, що 03.06.2014 відповідачем надано примірник договору, який не відповідає умовам типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, а також у зазначеному договорі не вказані його істотні умови, які визначені у ст. 13 Закону України про ОСББ, а саме: відсутній вичерпний перелік послуг та не зазначено вартості кожної послуги та загальної вартості щомісячного платежу.

Вважає, що внаслідок дій відповідача йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях, душевних стражданнях, приниженні репутації, непоодиноких випадках підняття артеріального тиску, яких він зазнає і по теперішній час у зв'язку із не вирішенням питання щодо опломбування та взяття засобів обліку на абонентський облік у його квартирі, порушенням прав як споживача комунальних послуг.

Також, не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення лише у частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 13 по вул. Гмирі 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач свою скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував, а свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2, що перебуває на балансі ОСББ № 13., яке згідно Статуту є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання. Метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього статуту, та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для оплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 ставив питання про стягнення з відповідача витрат для проведення повірки засобів обліку води.

Проте, такі вимоги є безпідставними з огляду на таке.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідно до пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у квартирі роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 19 цього ж Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Згідно статей 1.6, 2.1 статуту об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання. Метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1. цього статуту, та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для оплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Отже, суд дійшов вірного висновку про те, що ОСББ не є виконавцем житлово-комунальних послуг, та не наділений повноваженнями щодо проведення повірки, опломбування та взяття на абонентський облік, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Згідно з п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07. 2005 року №630 засоби обліку води, встановлені у квартирі, підлягають періодичній повірці. Оскільки повіркою засобів вимірювальної техніки є встановлення придатності засобів вимірювальної техніки до застосування, то лічильник, який не пройшов періодичну повірку, не може застосовуватися як засіб обліку, за яким провадиться оплата за отримані послуги з постачанням води. Згідно з п. 21 Постанови КМУ № 630 від 21.07. 2005 року у разі відсутності у квартирі засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що підстав для зобов'язання ОСББ провести перерахунок розміру плати за постачання холодної та гарячої води і водовідведення на даний час немає.

Також позивач, звертаючись до суду, просив зобов'язати відповідача укласти з ним договір. Разом з тим, судова колегія погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про безпідставність таких вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що 28.04.2014 року позивач звернувся до ОСББ з заявою про укладення письмової угоди на надання житлово - комунальних послуг, надати йому типовий договір на надання житлово-комунальних послуг.

06.05.2014 року голова правління ОСББ, даючи відповідь на заяву, вказав, що договір буде обов'язково укладено у відповідності до вимог статуту та чинного законодавства. Для укладення договору просив надати копії свідоцтва про право власності на квартиру та технічний паспорт. Після надання вищевказаних документів на засіданні правління буде розглянуто та затверджено зразок договору та надано його на підпис.

Листом від 22.05.2014 року за № 8 ОСОБА_1 повідомив ОСББ , що вважає, що відповідач не бажає укладати угоду про надання житлово-комунальних послуг, в листі № 9 від 22.05.2014 року просив надати йому останню редакцію з протоколами, згідно яких були зроблені зміни, протоколи загальних зборів з 01.01.2010 року по даний час зі списками присутніх, фінансові звіти з 01.01.2010 року по даний час з розшифровкою статей, протоколи засідань правління з 01.01.2010 року по даний час.

У відповідь на лист позивача 27.05.2014 року ОСББ повідомило, що договір буде обов'язково укладено на основі типового договору. Типовий договір вимагає наявність в договорі характеристики приміщення, яка міститься в технічному паспорті. Для отримання пояснень щодо позиції до об'єднання, позиції відносно оплати комунальних платежів та для укладення договору позивача було запрошено на засідання правління об'єднання 03.06.2014 року.

17.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до об'єднання з заявою про згоду укласти договір, але на інших умовах, на яку 01.07.2014 року отримав відповідь про те, що наданий ОСББ договір повністю відповідає типовому договору та запропоновано укласти його до 20.07.2014 року.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. з ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону, постанови №529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону.

Разом з тим, відповідач не надав доказів того, що запропонований відповідачем договір на надання житлово-комунальних послуг не відповідає типовому договору, у той час як установлення цього факту є реалізацією зазначених матеріальних норм права.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим, Верховний Суд України в постанові від 10.10.2012 року в справі № 6-110цс12, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, роз'яснив, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача укласти договір про надання послуг.

Позивач також не надав доказів того, що відповідач відмовляється надати йому для ознайомлення протоколи загальних зборів, фінансових звітів, статуту об'єднання, оскільки в матеріалах даної справи є такі протоколи, статут, фінансові документи.

Крім того, позивача запрошували на засідання об'єднання, де він міг ознайомитися з вказаними документами.

Згідно вимог ст.23 ч.1,2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Апеляційна інстанція також погоджується з відсутністю підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки вона є недоведеною та похідною від попередніх вимог, у задоволенні яких було відмовлено.

З матеріалів справи убачається, що представник відповідача - Адамчук Н.В. звертався до суду першої інстанції з клопотанням про розподіл судових витрат, в якому просив у разі відмови у задоволенні позову стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ № 13 по вул. Б. Гмирі в місті Києві 4 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з метою отримання правової допомоги по даній справі ОСББ № 13 по вул. Б. Гмирі звернулося до ТОВ «Юридична фірма «ДІСПЕКТО ЛІГАЛ», що підтверджується копіями договору про надання правової допомоги, копією платіжного доручення, та копій наказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу з огляду на таке.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги y цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

За приписами ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За довіреністю від 03 лютого 2015 року Голови правління ОСББ №13 по вул. Гмирі у м. Києві Карбовничого С.В. надано Адамчуку Н.В. повноваження свого представника, саме у такому процесуальному статусі згідно наявних у справі журналів судових засідань Адамчук Н.В. брав участь у справі.

Таким чином, Адамчук Н.В. приймав участь у розгляді справи у якості представника ОСББ №13 по вул. Гмирі у м. Києві за довіреністю із повноваженнями представника, передбаченими ст. 44 ЦПК України, суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі Адамчука Н.В. як особи, яка надає правову допомогу.

Отже, вірним є висновок суду про відмову у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційних скаргах доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржники не надали будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №13 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: