Справа № 456/4603/14-ц
Провадження № 2/456/594/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого: судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Дяк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну "Військторгсервіс" про стягнення заробітної плати,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з концерну «Військторгсервіс» на його користь заборгованість по заробітній платі з врахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та за затримку виплати заробітної плати. В судовому засіданні позивач пояснив, що з 24.05.2011 року по 29.11.2013 року він перебував у трудових відносинах та працював у Мукачівській філії концерну «Військторгсервіс» на посаді старшого охоронця, а з 22.03.2012 року на нього було покладено обовязки начальника філії. Пропрацювавши півтора року без заробітної плати 15 листопада 2013 року він був вимушений написати заяву генеральному директору концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_2 про звільнення з роботи та виплату йому заборгованої заробітної плати. Наказом від 29.11.2013 року №1/к його було звільнено з роботи. Проте, при звільнені, з ним не був проведений розрахунок, а тому утворилась заборгованість по заробітній платі. Також, вважає, що у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, з відповідача слід стягнути заборгованість по заробітній платі з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від суми заборгованості. Окрім цього з відповідача крім заборгованості по заробітні платі підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється виплатити йому суму заборгованості по заробітній платі він вимушений для захисту свої прав звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечила та пояснила, що позивач стверджує, що був призначений на посаду тимчасово виконуючого обовязки начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» наказом №6-к від 20.03.2012 року, при цьому копії наказу з відтиском печатки до матеріалів справи не надав. Згідно п.п. 1.2. п.1 Положення про Мукачівську філію Концерну «Військторгсервіс», затвердженого генеральним директором Концерну «Війсьторгсервіс» 17.12.2009 року Філія є відокремленим структурним підрозділом Концерну «Військторгсервіс», , створеним відповідно до наказу генерального директора Концерну «Військторгсервіс». Згідно п.6.2 керівник та головний бухгалтер Філії призначається на посаду та звільняється з посади Засновником. З позовної заяви ОСОБА_1, та копії трудової книжки останнього вбачається, що призначав і звільняв з посади себе сам ОСОБА_1. Наказ генерального директора Концерну «Військторгсервіс» про покладення виконання обовязків начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс», та про звільнення з посади на ОСОБА_1 не видавався. ОСОБА_1, ніколи у встановленому порядку на посаду не призначався. Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством України, призначення працівника виконуючим обовязки за вакантною посадою не допускається. Тимчасове виконання службових обовязків можливо лише для заміни тимчасово відсутнього працівника (хвороба, відпустка тощо), коли це викликано виробничою необхідністю чи пов'язано з розпорядчими функціями. Враховуючи вищевикладене вважають, що наказ №6-к від 20.03.2012, та наказ №1-к від 29.11.2013 року є нелегітимними. Мукачівська філія Концерну «Військторгсервіс» знаходиться в стадії ліквідації. В Концерні «Військторгсервіс» відсутні бухгалтерські документи які б підтверджували нарахування заробітної плати та наявність заборгованості по заробітній платі тимчасово виконуючому обовязки начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_1, здійснення відрахувань із заробітної плати до фондів соціального страхування та Пенсійного фонду, сплати податків, тощо. По реєстрах бухгалтерського обліку дана заборгованість не значиться. Враховуючи вищевикладене, просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Законом, зокрема ст.. 47 КЗпП України, визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статуту Концерну «Військторгсервіс», затвердженого Міністром оборони України 29.12.2012р., зареєстрованого 28.05.2013р., п.1.3 Учасниками Концерну є державні підприємства зазначені у додатку №1 до Статуту Концерну.

Згідно п. 9.3. головою правління є Генеральний директор Концерну. Управління діяльністю Концерну, крім питань, що належить до компетенції Правління, здійснює Генеральний директор Концерну та апарат Концерну. До повноважень Генерального директора правління належить також питання, щодо видачі від імені Концерну довіреності на вчинення юридичних дій, видачі наказів і розпорядження з питань діяльності Концерну, укладення договорів, контрактів та угод, ініціює призначення в установленому порядку на посаду та звільнення з посади керівників Учасників Концерну, укладення, внесення змін та розривання з ними контрактів, здійснення контролю за їх виконанням.

Згідно п.п. 1.2. п.1 Положення про Мукачівську філію Концерну «Військторгсервіс», затвердженого генеральним директором Концерну «Війсьторгсервіс» 17.12.2009 року Філія є відокремленим структурним підрозділом Концерну «Військторгсервіс», створеним відповідно до наказу генерального директора Концерну «Військторгсервіс».

Згідно п.5.5 керівник та головний бухгалтер Філії призначається на посаду і звільняється з посади Засновником.

Згідно п. 6.1. Управління поточною діяльністю Філії здійснює керівник Філії, який діє на підставі цього Положення і в межах Довіреності, наданої Засновником.

Згідно п.6.2. Керівник та головний бухгалтер Філії призначається на посаду та звільняється з посади Засновником.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу №40/к від 24.05.2011р., ОСОБА_1, було прийнято на посаду старшого сторожа Стрийського КПО з посадовим окладом згідно штатного розкладу, з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність.

Згідно наказу ТВО начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_3 №6/к від 22.03.2012р., ОСОБА_3, відповідно до ст.. 179 КЗпПУ, видано наказ про відпусту. Пунктом 2 цього наказу, на ОСОБА_1, на час відпустки було покладено обовязки начальника філії.

Згідно наказу ТВО начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_3 №9/к від 28.09.2012р., ОСОБА_3, відповідно до ст.. 18 Закону України «Про відпустки», видано наказ про відпусту по догляду за дитиною до досягення неб трирічного віку з 28.09.2012р. Пунктом 2 цього наказу, на ОСОБА_1, на час відпустки було покладено обовязки начальника філії.

Згідно наказу №1/к від 29.11.2013р., виданого ТВО Начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_1, ОСОБА_1, звільнений із займаної посади з 29.11.2013р., за власним бажанням, згідно п. 3 ст. 38 КЗпПУ.

Однак, відповідно до долученої до матеріалів справи копії довіреності від 23.12.2011р., з тексту якого вбачається, що Концерн «Військторгсервіс» в особі генерального директора ОСОБА_4, уповноважив ОСОБА_3, від імені Концерну «Військторгсервіс» здійснювати господарську діяльність філії, однак, щодо передачі обовязків чи видачі будь-яких наказів, в даною довіреністю не передбачено. Крім того, слід зазначити, що видані накази ОСОБА_3, щодо покладення обовязків керівника філії на ОСОБА_1, прямо суперечать статуту Концерну «Військторгсервіс» тому, суд вважає, що накази видані ТВО Начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_3 щодо покладення виконання обовязків директора філії на ОСОБА_1 є незаконні і підстав виплачувати позивачу грошові кошти за виконання обовязків начальника філії немає тому, в задоволенні позовних вимог в даній частині слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наказ №6-к від 22.03.2012, наказ №9-к від 28.09.2012 року та наказ №1/к від 29.11.2013р. є незаконними.

Крім того слід зазначити, що оскільки вказані накази суперечать статуту підприємства та є незаконними тобто, сам ОСОБА_1 не міг видати сам на себе наказ про звільнення із займаної посади (наказ №1/к від 29.11.2013р.) і відповідач незважаючи на те, що ним видано ряд наказів про ліквідацію Мукачівської філії Концерну і в подальшому ряд змін до нього, щодо складу комісії і в кожному наказі був вказаний пункт про обовязок Голови ліквідаційної комісії попередити працівників Мукачівської філії про наступне вивільнення у термін передбачений ст..49-2 КЗпП України і майбутнє їх звільнення не НАДАВ наказу про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади старшого охоронця. Такого наказу не існує тому, суд вважає, що ОСОБА_1, вважається таким, що продовжує працювати на посаді старшого охоронця та перебуває у трудових відносинах з Концерном «Військторгсервіс».

Встановлено, що згідно штатного розкладу Мукачівської філії Концерну "Військторгсервіс" з 01.01.2012р. посадовий оклад старшого охоронця (а.с. 179) складав 1404 грн., а з 01.12.2012р. (а.с.178) складав 1320 грн.

В підтвердження наявної заборгованості у відповідача перед позивачем надано довідку від 29.11.2014р., №63, проте, що станом на 29.11.2013р., Мукачівська філія Концерну «Військторгсервіс» боргує йому заробітну плату за період з травня 2012 року по листопад 2013 року на загальну суму 30919,97 грн. однак, суд не бере до уваги дану довідку оскільки, вона видана особисто ОСОБА_1 і суд встановив, що він незаконно був призначений виконувачем обовязків начальника філії тому, дана довідка не є належними доказом по справі.

Згідно довідки Концерну «Військторгсервіс» від 12.05.2015р., №07/709, в бухгалтерських даних Концерну «Військторгсервіс», заборгованість з виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 не рахується.

Вказані суми у вищезазначених довідках відповідачем оспорюються та не визнаються, як заборгованість відповідача перед позивачем після його звільнення.

В судовому засіданні позивач пояснив, що після його звільнення і станом на час розгляду справи в суді відповідачем повний розрахунок з ним проведено не було.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1, на даний час не звільнений із займаної посади, наказ про його звільнення з посади старшого охоронця відповідачем не представлений, і з 22 березня 2012р. позивач не отримує заробітну плату, яка з врахування штатного розпису склала за весь час затримки з 22.03.2012 року по 22.06.2015 року. 51480 грн. 00 коп. крім того, урахуванням викладеного, з врахуванням вимог ст..117 КзПП УКраїни суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку 1320 грн. х 39 міс. ( день постановлення рішення ), що становить 51480 грн. 00 коп.

Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача в тім, що Концерн "Військторгсервіс" не порушував прав позивача та КЗпП України, оскільки досліджуючи матеріали справи представлені сторонами, суд дійшов висновку про численні порушення чинного законодавства України.

Тому на підставі наведеного, суд вважає, що з Концерну "Військторгсервіс" підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 102960 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.10, 58 - 61, 154, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст..ст.116, 117, 233, 237-1 КЗпП України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з концерну "Військторгсервіс" в користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 51480 (пятдесят одна тисяча чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. та 51480 (пятдесят одна тисяча чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. за затримку виплати заробітної плати, а всього 102960 (сто дві тисячі девятсот шістдесят) грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5