Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2015 Справа №607/21595/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Борисевич І.А.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення заробітної плати у розмірі 1864 грн., компенсації за невикористану відпустку у розмірі 310 грн., компенсації за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 2634 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що починаючи з 15 липня 2014 року працював у ТОВ «Будова-захід» на посаді охоронця. 20 жовтня 2014 року був звільнений за угодою сторін, однак при звільненні відповідач не провів із ним повного розрахунку, зокрема, не виплатив заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку. Посилаючись на наведене, просив задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зіславшись та доводи викладені у позові.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши думку позивача, який не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно наказу № 50-К від 14.07.2014 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду охоронця у ТОВ «Будова Захід». Наказом за № 76-К від 20.10.2014 року позивач звільнений за угодою сторін з 20.10.2014 року, що підтверджується записами за №№ 15,16 у трудовій книжці позивача від 27.06.1995 року.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до розяснень викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Тобто, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов, як затримка у проведенні розрахунку та наявність вини власника або уповноваженого ним органу.

У відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем не подано, а судом не здобуто будь-яки доказів на підтвердження позовних вимог доказів про розмір отриманої заробітної плати, наявну заборгованість по заробітній платі, доказів присутності чи відсутності позивача у день звільнення на робочу місці, табелів обліку робочого часу, заяв та наказів про надання відпустки.

Судом не встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про проведення розрахунку та останній відмовив у його здійсненні.

Факт звернення позивача з вимогами про виплату розрахункових відповідно до вимог ст.116 КЗпП України до відповідача чи інших установ щодо порушення його прав, позивачем в судовому засіданні не доведено.

Таким чином, позивачем не представлено, а судом не здобуто будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, доказів невиплати належних йому сум при звільненні з вини власника, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку слід відмовити за недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст.237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий суддяОСОБА_2