Справа № 381/4882/14 Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/3667/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 25.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки та встановлення твердих межових знаків та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобовязання відновити становище до порушення, зобовязання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила зобовязати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту частину належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,0022 га, не чинити перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку, сприяти відновленню меж суміжних земельних ділянок та встановленню твердих меж.

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0630 га, що розташована на території СТ «Урожай», Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки ведення садівництва, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача, який самовільно зніс встановлену нею огорожу, пошкодив межові знаки та самовільно захопив частину належної ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки площею 0,0022 га, чим порушив її право на користування земельною ділянкою.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зобовязати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують його право власності на земельну ділянку, відновити становище, яке існувало до порушення його прав шляхом звільнення земельної ділянки від будь-якого майна та зобовязати ОСОБА_2 в подальшому не чинити перешкод у користуванні ним його земельною ділянкою.

В обґрунтування позову вказав, що є власником земельної ділянки площею 0,06 га, яка розташована в СТ «Урожай», ділянка №39, с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_2

При виготовлені державного акту було замовлено технічну документацію де був складений акт про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків.

Межі погоджувалися з сусідами в тому числі і з ОСОБА_4, яка була попереднім власником ділянки, яка належить ОСОБА_2 З приводу меж земельних ділянок між ними постійно виникають суперечки. Відповідач самовільно почала користуватися частиною його земельної ділянки біля колодязя, а в липні 20912 року перетягнула мотузку через всю його ділянку, відокремивши частину належної йому земельної ділянки площею приблизно 20,2 кв.метрів. На його спроби вирішити конфлікт відповідач не реагує.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року в задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні її позову скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповноту встановлених обставин справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0630 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на території СТ «Урожай» Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер :02:008:0696, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 29.12.2012 року на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду від 09 квітня 2008 року.

Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_2 належна їй земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3

(а.с. 9).

13 червня 1999 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу набув права власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, розташованої на території СТ «Урожай» села Вишняки Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області. (а.с.37).

29 грудня 2000 року на ім.»я ОСОБА_3 видано Державний акто на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №911755 , згідно якого йому належить на паві власності земельна ділянка площею 0,0607га, розташована на території Червономотовилдівської сільської ради, с/т Урожай, діл.39 для ведення садівництва. (а.с.38).

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 7.04.2015 року встановлено, що межа між земельними ділянками ОСОБА_2І і ОСОБА_3 не встановлена.

Встановлені межі земельної ділянки кадастровий номер:02:008:0696, яка належить ОСОБА_2 частково не відповідають межам, зазначеним в Державному акті на її ім.»я.

Встановлені межі земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0365, яка належить ОСОБА_3 частково не відповідають межам, зазначеним в Державному акті на його ім.»я. (а.с.145-147).

Встановивши вказані обставини справи, суд не взяв до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи, визнавши його неналежним доказом, таким, що відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України не є обов»язковим для суду і прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовів.

Так, відмовляючи в задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами за первісним та зустрічним позовом не надано суду належних доказів, які б підтвердили або спростували їх вимоги щодо усунення порушень у користуванні ними земельними ділянками.

Проте із такими висновками повністю погодитись не можна, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За змістом ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

При апеляційному розгляді встановлено, що суд першої інстанції зібраним у справі доказам дав неналежну правову оцінку, неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, визнається сторонами і підтверджується доказами земельні ділянки, які належать ОСОБА_2 і ОСОБА_5 є суміжними.

7 травня 2013 року згідно акту про відновлення та встановлення меж земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_6 сертифікованим інженером-землевпорядником відновлено межі земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0630 га в натурі (на місцевості) та прийнято власником на схоронність межові знаки дерев»яні кілки в кількості 4 шт. (а.с.12-13).

2 липня 2012 року згідно акту про встановлення меж земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків ФОП ОСОБА_6 встановлено в натурі на місцевості та погоджено зовнішню межу земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,06073га.

В акті не зазначені суміжні землекористувачі та відсутні їх підписи. (а.с.19).

Висновком судової земельно-технічної експертизи дійсно встановлено, що межа в натурі (на місцевості) між земельними ділянками ОСОБА_2 і ОСОБА_5 не встановлена, а існують межові знаки у вигляді металевих труб.

Проте вказаним висновком експертизи встановлено, що фактична межа земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0365, яка належить ОСОБА_3, не відповідає в частині: точка «5» зміщена в бік точки «М» на 1,20м, точка «6» зміщена в бік до точки «Н» на 1,40м, а в бік земельної ділянки ОСОБА_2 зміщена:

до точки «Ж» на 0,90м, до точки «Е» на 0,63м, до точки «Г» на 0,65м, до точки «В» на 0,68м, до точки «Б» на 0,59м.

Таким чином, із висновку експертизи та додатків №1 та №2 вбачається, що ОСОБА_5 самовільно зайняв частину земельної ділянки ОСОБА_2 всього площею 0,0016га. ( а.с.147-149).

Крім висновку експертизи позовні вимоги ОСОБА_2 підтверджуються також іншими доказами, яким суд у рішенні не надав юридичної оцінки.

Так, згідно зведеного плану земельних ділянок, кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_2, виконаних ФОП ОСОБА_7, вбачається самовільне зайняття ОСОБА_5 частини земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0022га. (а.с.14-15).

Актом обстеження земельної ділянки №04-19/53 від 11 липня 2014 року, складеним державним інспектором сільського господарства в Київській області також встановлено, що частина земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0022га використовується ОСОБА_3 (а.с.23).

Посилання ОСОБА_5 на те, що колодязь К1 ( а.с.148) знаходиться на належній йому частині земельної ділянки і не входить до земельної ділянки ОСОБА_2 є необґрунтованими і спростовуються висновками, викладеними в мотивувальній частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки.

Так, в цьому рішенні суду зазначено, що колодязь входить до складу домоволодіння ОСОБА_9, після смерті якої в порядку спадкування право власності на будинок і земельну ділянку було визнано за ОСОБА_2 (а.с.59).

З врахуванням встановлених при апеляційному розгляді обставин, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 в частині звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, відповідно до вимог ст..309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст..152 Земельного кодексу України позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Зобов»язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки площею 0,0016 га із земельної ділянки площею 0,0630 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серіїх ЯИ №912286, виданим 29.12.2012 року та розташована: Київська область, Фастівський район, Червономотовилівська сільська рада, с/т Урожай, кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0696, а саме звільнити земельну ділянку згідно плану меж земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0696 від точки А шириною 0.59 метрів до точки Г шириною 0,90метрів довжиною 20,20 метрів.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_10 у здійсненні нею права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0696.

В задоволенні іншої частини вимог про зобов»язання сприяти відновленню меж суміжних земельних ділянок та встановленню твердих меж необхідно відмовити за необґрунтованістю цих вимог.

При цьому колегія суддів виходить із того, що рішенням апеляційного суду порушене право ОСОБА_2 на звільнення самовільно зайнятої відповідачем частини земельної ділянки захищене шляхом зобов»язання звільнити частину земельної ділянки, в результаті чого буде відновлено межу суміжних земельних ділянок.

Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 365грн.40коп. підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

В іншій частині, про відмову в задоволенні зустрічного позову, рішення суду з врахуванням меж розгляду справи апеляційним судом відповідно до ст..303 ЦПК України в апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст..ст.303,307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року в частині відмови в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки та встановлення твердих межових знаків скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки площею 0,0016 га із земельної ділянки площею 0,0630 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серіїх ЯИ №912286, виданим 29.12.2012 року та розташована: Київська область, Фастівський район, Червономотовилівська сільська рада, с/т Урожай, кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0696, а саме звільнити земельну ділянку згідно плану меж земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0696 від точки А шириною 0.59 метрів до точки Г шириною 0,90метрів довжиною 20,20 метрів.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_10 у здійсненні нею права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0696.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 365грн.40коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: