У Х В А Л А

5 червня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Романюк Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року.

У заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 30 квітня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2013 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 135 176 грн. 25 коп., інфляційні витрати в розмірі 7 299 грн. 50 коп., 3% річних в розмірі 11 538 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 206, 208, частини другої статті 546, статей 635, 1046, 1051 ЦК України.

Як наприклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, заявники посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року, 21 вересня 2011 року, 26 вересня 2012 року, 17 липня 2013 року та від 9 квітня 2014 року.

Заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд судового рішення Верховним Судом України з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України повертається заявнику у разі якщо є ухвала суду (який повноважний вирішувати питання про допуск заяви про перегляд до провадження) про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року.

Зі змісту зазначеної ухвали касаційного суду вбачається, що

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України посилались на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року, 21 вересня 2011 року, 26 вересня 2012 року, 17 липня 2013 року та від 9 квітня 2014 року.

Таким чином уповноваженим судом вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Я.М. Романюк