Номер провадження: 22-ц/785/4362/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, Білгород Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради Одеської області, Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області в особі Реєстраційної служби відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області про встановлення факту, визнання незаконним та скасування рішень виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради Одеської області, визнання незаконним свідоцтва про право особистої власності, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 липня 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, який у подальшому був нею уточнений до ОСОБА_7, ОСОБА_5, Білгород Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради Одеської області, Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області в особі Реєстраційної служби відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області про встановлення факту, визнання незаконним та скасування рішень виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради Одеської області, визнання незаконним свідоцтва про право особистої власності, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_8 померла 10.09.2011 року, її спадкоємцями згідно заповіту є дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_5. Позивачка, ОСОБА_3, 16.07.1988 року, уклала шлюб з ОСОБА_5. Як молоде подружжя вони вирішили проживати у жилому будинку літ. «А», який знаходиться за адресою: м.Білгород Дністровський вул.Переможненська, 99, який на праві власності належав ОСОБА_8. Позивачка ОСОБА_3 з 23.01.1989 року є прописаною (зареєстрованою) у вказаному жилому будинку, у якому вона спільно проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_8.

04.03.1989 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_9, 26.01.1999 року донька ОСОБА_10. Після цього подружжя вирішило до жилого будинку літ «А», який належить ОСОБА_8, прибудувати житлову прибудову.

Рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 15.02.1990 року було надано ОСОБА_8 дозвіл на будівництво зазаначеної пристойки. Далі, у 1990 році позивачка та її колишній чоловік ОСОБА_5, зі згоди ОСОБА_8, почали будівництво прибудови до жилого будинку, яке закінчили у 1996 році (жилий дім літ. «З», літня кухня сарай літ. «К», підвал літ. «Л»).

Рішенням виконкому Білгород Дністровської міської ради народних депутатів №1129 від 17.10.1996 року на імя ОСОБА_8 видано свідоцтво про право особистої власності на спірне домоволодіння.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано 15.06.2000 року. Після розірвання шлюбу позивачка з дітьми залишилася проживати у жилому будинку літ. «З», за адресою: м.Білгород Дністровський вул.Переможненська, 99. Отже, з 1996 року і до теперішнього часу позивачка проживає в жилому домі літ. «З», користується літньою кухнею літ. «І», сараєм літ. «К», підвалом літ. «Л».

За час проживання у цьому будинку позивачкою неодноразово проводилися ремонтні роботи, нею здійснюються витрати, пов'язані з утриманням зазначеного житлового будинку. На думку позивача, з наведеного можна дійти висновку про те, що вона добросовісно, відкрито та безперервно на протязі більш ніж 10 років володіє жилим будинком літ. «З», літньою кухнею «І», сараєм літ. «К», підвалом літ. «Л».

На підставі вищевикладеного позивачка звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представник Білгород Дністровської міської ради, виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його недоведеність. Представники Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області в особі Реєстраційної служби відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та Білгород - Дністровської міської ДНК Одеської області до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином.

Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання не з'явились відповідачі по справі ОСОБА_7, Білгород Дністровська міська рада, виконавчий комітет Білгород Дністровської міської ради, Білгород Дністровське міськрайонне управління юстиції, а також представник третьої особи Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

04.10.1989 року ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок №99 по вул.Переможненська в м.Білгород Дністровському Одеської області.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 149 від 15.02.1990 року «Про дозвіл жилої прибудови до жилого будинку по вул.Переможненська, 99 в м.Білгород Дністровському Одеської області» ОСОБА_8 було надано дозвіл на жилу прибудову до будинку розміром 8.0 х 10.0м. зі знесенням 1/2 частини сараю по вказаній адресі.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради д №838 від 15.08.1996 року «Про залишення у власності самочинно збудованого жилого будинку по вул.Переможненська,99 в м.Білгород Дністровському Одеської області», за ОСОБА_8 залишено у власності жилий будинок літ. «З» розміром 8,81x10.60 м. корисною площею 69.4 кв.м., жилою площею 31,3 кв.м. зі зменшенням жилої площі на 14.4 кв.м., літню кухню літ. «І» розміром 3.9x3.2 м., сарай літ. «К» розміром 5.20x3.20 м., підвал літ. «Л» розміром 3,0x3,1 м. по вул.Переможненській, 99 у м.Білгород Дністровському Одеської області та затверджено акт введення в експлуатацію жилого будинку літ. «З» корисною площею 69,4 кв.м., жилою 31,3 кв.м..

25 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_8 було видано нове свідоцтво про право особистої власності на спірне домоволодіння, взамін свідоцтва про право особистої власності від 04.10.1989 року.

Крім того, на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №293 від 11.12.1997 року ОСОБА_8 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2222 кв.м. по вул.Переможненській, 99 у м.Білгород Дністровському Одеської області, з яких 1000 кв.м. для обслуговування жилого будинку і господарських будівель і 1222 кв.м. для ведення особистого господарства.

09 листопада 2010 року ОСОБА_8 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 481392, згідно якого вона стала власником земельної ділянки площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул.Переможненській, 99 у м.Білгород Дністровському Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0594.

Таким чином, ОСОБА_8 була власником спірного домоволодіння та земельної ділянки на якій воно розташоване, а тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження ОСОБА_3, що вона також була забудовником спірного нерухомого майна є невірними, оскільки вона не надала суду належних та допустимих доказів того, що між нею та ОСОБА_8 була якась домовленість про спільне будівництво та створення спільної власності на жилий будинок і що саме з цією метою вона вкладала свою працю та несла затрати на будівництво будинку. Таким доказом може бути лише договір про спільну діяльність, який укладається лише у письмовій формі (ст. 430 ЦК України 1963 року та ст.1130, 1131 ЦК України 2003 року).

Так після укладення шлюбу 16 липня 1988 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 почали проживати у спірному домоволодінні, а 23 січня 1989 року позивачка зареєструвалась за адресою спірного житлового будинку, тому як користувачі житла вони зобов'язанні нарівні з власником житла дбайливо ставитись до житла, в тому числі і приймати участь у його ремонті та сплачувати комунальні послуги.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане нерухоме майно не може вважатись спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3, оскільки за життя ОСОБА_8 вказаний будинок був виключно її особистою приватною власністю.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тому відповідно до вказаної норми колегія суддів не приймає доводів ОСОБА_3, що вони були членами сімї ОСОБА_8, оскільки нею не надано доказів, що вони вели спільне господарство.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_11

ОСОБА_2