22.05.2015 Єдиний унікальний номер 205/8404/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, ОСОБА_1 07.10.2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона є власником 5/6 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

? частина спірного домоволодіння належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.2008 року.

11.02.2012 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частини спірного домоволодіння, відповідно до якого 1/3 частина домоволодіння належала ОСОБА_2 на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2007 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-1910.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, 5/6 частин домоволодіння належить позивачу на праві приватної власності.

31.05.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 було усунуто від спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, видану КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 11.07.2012 року, власником 1/6 частини домоволодіння є ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Разом з тим, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим просить, згідно останніх уточнень, визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2009 року, реєстраційний номер 1-1912, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім.*я ОСОБА_2, визнати недійсною реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи - Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не з*явився. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщені належним чином.

Представник третьої особи - Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради до суду не з*явився. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 22.07.2008 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №1-3759./а.с.17/

Крім того, позивачка ОСОБА_1 є власником 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 11 вересня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., зареєстровано в реєстрі за №1961./а.с.31-32/

Таким чином, 5/6 частин спірного домоволодіння належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є бабусею ОСОБА_1 та матір'ю ОСОБА_2./а.с.13-15/

Відповідно до ч.3 ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8. /а.с.105/

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_2, належного померлому на підставі свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Таромської селищної ради м. Дніпропетровська 27.03.1968 року, зареєстрованого в МБТІ м. Дніпропетровська за №11-136./а.с.110 на звороті/

Згідно спадкової справи №1272/1997 після смерті ОСОБА_8 в жовтні 1997 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_10 - син /а.с.103 на звороті/ та 04.07.1998 року звернулася з заявою про прийняття спадщини, донька - ОСОБА_2.

22 червня 2006 року ОСОБА_10 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину майна ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується матеріалами спадкової справи №1272/1997 відкритої після смерті ОСОБА_8. /а.с.113/

Також, 06 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №1272/1997 відкритої після смерті ОСОБА_8./а.с.121 на звороті/

1/3 частина спадкового майна залишилася відкритою за ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого 18 квітня 2005 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області./а.с.20/

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 належної чоловікові ОСОБА_8, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_5, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно спадкової справи №580/2005 після смерті ОСОБА_5 16.05.2005 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_10 - син /а.с.83/ та 02 вересня 2007 звернулася з заявою про прийняття спадщини, донька - ОСОБА_2./а.с.84/

22 червня 2006 року ОСОБА_10 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами спадкової справи №580/2005 відкритої після смерті ОСОБА_5. /а.с.92 на звороті/

Також, 06 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами спадкової справи №580/2005 відкритої після смерті ОСОБА_5./а.с.101/

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2010 року ОСОБА_2 усунуто від права на спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.13-15/

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, видану КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 11.07.2012 року, власником 1/6 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 є ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.09.2007 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою./а.с.25/

За змістом ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Із роз'яснень, що містяться в абз.3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Доказів того, що на момент видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус діяв не в межах та в супереч чинного законодавства, позивачем не надано, так як і не надано доказів неправомірності видачі такого свідоцтва або існування інших причин з яким закон забороняв видачу свідоцтва про право на спадщину за законом

Суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, не приймає визнання представником відповідача позову, так як визнання представником відповідача позову суперечить закону.

Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи та спадкову справу після смерті ОСОБА_5, суд не встановив будь-яких обставин, які передбачені законом для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане на ім'я доньки ОСОБА_2, недійсним, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, слід відмовити.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, а інші позовні вимоги є похідними від зазначеної, то в позові слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 1216,-1223, 1266, 1301 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2009 року, реєстраційний номер 1-1912, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім.*я ОСОБА_2, визнання недійсної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко