Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Третейського суду при асоціації українських банків від 24 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Третейського суду при асоціації українських банків від 24 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ«Укрсоцбанк») до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 24 липня 2014 року Третейським судом при асоціації українських банків ухвалено рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та неї, як поручителя, заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_4, посилаючись на те, що порука за вказаним кредитним договором припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, в зв'язку із чим, третейський суд вирішив питання, які виходять за межі третейської угоди, просила скасувати рішення Третейського суду при асоціації українських банків від 24 липня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині, що стосується стягнення з неї коштів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року, в задоволенні заяви відмовлено.

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим просить ухвали місцевого та апеляційного судів скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що передбачені ст. 389-5 ЦПК України підстави для скасування рішення третейського суду відсутні, а незастосування третейським судом при вирішенні справи норм матеріального права, зокрема ч. 4 ст. 559 ЦК України, не відноситься до визначених законом підстав для скасування рішення третейського суду.

Однак з таким висновком судів погодитись не можна.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно із вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 12 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено договір поруки, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором від 12 серпня 2008 року.

За змістом п. п. 5.1, 5.2 вказаного договору поруки всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв'язку з укладенням та виконанням положень цього договору, розглядаються третейським судом.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та п. 2 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

На порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України суди на зазначене уваги не звернули та не врахували того, що в разі, якщо на час розгляду справи третейським судом договір поруки, в якому викладено третейське застереження, припинився в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України через пропуск банком строку на звернення із позовом до поручителя, при цьому третейським судом задоволено позов до поручителя, то рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; та не перевіряли і не встановлювали фактичних обставин щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості з поручителя з урахуванням визначених законодавством підстав для припинення поруки, оскільки внаслідок припинення поруки в силу закону, і третейське застереження також втрачає свою силу.

Таким чином, допущене судами при вирішені цієї справи неправильне застосування норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення.

З огляду на викладене постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко