У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Охтирської міської ради Сумської області, ОСОБА_5, третя особа - Управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області, про визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акта за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 16 грудня 1993 року ОСОБА_7 отримала державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1

13 травня 1999 року між ним та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, на підставі якого він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за вказаною адресою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Охтирської міської ради від 30 грудня 2010 року йому надано дозвіл на зміну функціонального використання частини належної йому земельної ділянки та дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва аптеки (комерційні використання) по АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення він виділив частину земельної ділянки площею 0,0155 га та виготовив два державних акта.

Рішенням Охтирської міської ради від 11 листопада 1993 року відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 500 кв. м за адресою АДРЕСА_2

Рішенням Охтирської міської ради від 25 березня 2005 року та 05 травня 2005 року внесено уточнення в розмір площ земельної ділянки, переданої відповідачу з 0,0500 га на 0,0609 га та затверджено технічну документацію із землеустрою.

20 липня 2005 року на підставі вказаних рішень ОСОБА_5 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0609 га по АДРЕСА_2

Посилаючись на те, що при затвердженні технічної документації на вказану земельну ділянку, виготовленні та видачі державного акта не було проведено зведення меж суміжних земельних ділянок по координатам, внаслідок чого земельна ділянка ОСОБА_5 накладається на сусідню земельну ділянку і межа проходить по належній йому земельній ділянці, просив суд визнати незаконним рішення 26 сесії Охтирської міської ради від 25 березня 2005 року та 05 травня 2005 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки ОСОБА_5 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на її ім'я.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що фактична межа між земельними ділянками за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не відповідає межі між цими земельними ділянками, вказаній в кадастрових планах та державних актах про право власності, яка може бути відновлена у порядку, визначеному діючим законодавством, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Горелкіна Н.А. Іваненко Ю.Г.