Справа № /222/625/15-ц
Провадження № 2/222/332/2015 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 року Володарський районний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,
при секретарі Темір В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення,-
Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі, а у разі неявки відповідача в судове засідання, просила справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, на чому наполягав представник позивача.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся сторін.
Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитно-заставним договором ОСОБА_2 передав у заставу автомобіль DAEWOO Nexia, 2008 року випуску, тип транспортного засобу: легковий автомобіль, № кузова/шасі: xwb3d31ud8a163382, реєстраційний номер: АН 9727 ЕА.
Пунктом 6.2.4 вказаного договору передбачено, що позичальник зобовязаний погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені статтями 12.2.6 та 17.1.5 Договору.
Згідно п. 12.1 кредитно-заставного договору сторони визначили, що подіями дефолту для даного договору вважаються, зокрема, затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше як на один місяць; перевищення заборгованості більше як на 10 % наданого кредиту; несплата позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% наданого кредиту тощо.
Пунктом 13.1 кредитно-заставного договору передбачено, що після настання події дефолту та спливу строку, встановленого в п. 12.2.5 договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі.
Згідно п. 13.9 договору за вибором банку звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися в судовому порядку відповідно до розділу ІV Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов кредитно-заставного договору.
Згідно повідомлення за вих. № 30.1.0.0/2-210 від 31.03.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» повідомляв ОСОБА_2 про наявність заборгованості за кредитним договором № ZPBRAN02001141 від 01.07.2008 року, вимагав від нього в тридцяти денний строк виконати свої зобовязання за кредитним договором та ОСОБА_2 був попереджений, що у разі несплати простроченої заборгованості у вищевказаний строк буде звернуто стягнення на предмет застави.
Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави.
Проте, згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави.
Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 320,99 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 589, 590, 610, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд , -
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення - задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Позивач який брав участь у справі, але не був присутній у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Є.О. Подліпенець