У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Хмельницькій області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення від 16 вересня 2014 року, поновити її на посаді головного спеціаліста відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Хмельницькому та стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Хмельницькій області від 16 вересня 2014 року № 44к її було звільнено з посади головного спеціаліста відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Хмельницькому з 13 жовтня 2014 року на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_02_08/pravo1/KD0001.html?pravo=1>. Вказувала, що її звільнення є незаконним, оскільки вона мала переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, які залишились працювати у відділенні виконавчої дирекції Фонду у м. Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Хмельницькій області від 16 вересня 2014 року № 44к про звільнення головного спеціаліста відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Хмельницькому ОСОБА_4 з роботи з 13 жовтня 2014 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Хмельницькому.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19 839 грн 12 коп.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки звільнення позивача відбулось з дотриманням норм КЗпП України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик