У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді подання начальника РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 43085098, з примусового виконання наказу №907/24/13 виданого 28.02.2013 року господарським судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Закарпатліс» (ухвалою господарського суду по справі №907/24/13 від 21.11.2013 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Закарпатліс на ТОВ Старлайн») 5290,50 грн., вимога №Ф 0657 видав 15.05.2013 року УПФУ в Ужгородському районі, про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Ужгородському районі 1194,03 грн., вимога № Ф 0657 видана 28.02.2013 року УПФУ в Ужгородському районі, про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Ужгородському районі 3455,43 грн. та постанова №308/13729/14-п видана 12.11.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 36,54 грн. В межах зведеного виконавчого провадження вжито ряд заходів примусового характеру, в результаті яких встановлено, що кошти на виконання постанови про арешт коштів боржника відсутні, майно, яке може бути реалізоване відсутнє. 28.05.2014 року державним виконавцем рекомендованим листом надіслано ОСОБА_1, виклик на 05.06.2014 року, однак ОСОБА_1 за викликом не зявився та не повідомив причини неявки. Також, 03.10.2014 року ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією надіслано лист про призначення виконання на 09.10.2014 року, однак останній на місце проведення виконавчих дій не зявився, причини неявки не повідомив. Станом на 08.06.2015 року рішення боржником не виконані та боржником не вчинено жодної дії на його виконання, а тому просить суд подання задовольнити та встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник РВ ДВС Ужгородського МРУЮ в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений. В поданні міститься прохання розглянути справу без участі представника РВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконані судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Таким чином, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішення» означає як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо)

При цьому особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною, поки не буде наведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, з участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних відносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у т.ч. про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням з матеріалів справи не вбачається.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 виклику державного виконавця для дачі пояснень з приводу невиконання вищевказаного зведеного виконавчого провадження.

А тому на підставі викладеного, враховуючи, що факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього, не доведено, суд приходить до переконання, що подання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Придачук О.А.