Справа № 742/3755/14 Провадження № 22-ц/795/871/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Зарічна Л. А. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Литвиненко І.В., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:представників: позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - начальника відділу філії «Чернігівське регіональне управління» Рожка С.М., відповідача ОСОБА_6 адвоката Чередніченка О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило позов до ОСОБА_6, у якому просило стягти з неї на свою користь 23928 грн. 67 коп. заборгованості за кредитом, 17194 грн. 80 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1757 грн. 09 коп. заборгованості за комісією і штраф у сумі 500 грн. 00 коп. (його фіксована частина) та 2144 грн. 03 коп. (його процентна складова), а всього 45524 грн. 59 коп., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за укладеним з позивачем договором кредиту в нього перед позивачем станом на 06.05.2014 р. утворилася вищевказана заборгованість.

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 23928 грн. 67 коп. і 243 грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати дане рішення і постановити рішення про задоволення його вимог у повному обсязі. Доводи скарги зводяться до такого:

- висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу та про відмову у задоволенні вимог про стягнення комісії суперечить Умовам та правилам надання банківських послуг, які є невідємною частиною укладеного сторонами договору кредиту, і суперечить нормам права, що регулюють спірні правовідносини,

- рішення місцевого суду не відповідає приписам ст.ст. 2, 5, 8 ЦПК України. Крім того, його постановлено без врахування розяснень, викладених у постановах Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі».

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав апеляційну скаргу, а представник ОСОБА_6 просив її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 23928 грн. 67 коп., що суду не надано доказів про розмір відсотків, які відповідач має сплатити позивачеві, що у задоволенні вимог про стягнення неустойки належить відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності та що сплата відповідачем позивачеві комісії договором між сторонами не передбачена. З такими висновками неповністю погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

28.01.2011 р. сторони уклали кредитний договір. Підтвердженням умов цього договору є наявна у справі копія «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки універсальна GOLD по договору SAMDN9111, ОСОБА_6», яка підписана ОСОБА_6 (а.с. 16). Апеляційним судом запропоновано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати копію цього договору. Згідно з відповіддю ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.05.2015 р. на дану пропозицію суду, SAMDN9111 є референтом (ідентифікатором), що застосовується банком для обліку в програмних технічних комплексах операцій, які здійснюються клієнтами банку з використанням платіжних карток. У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційному суду пояснив, що договору SAMDN9111 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 ні у паперовому, ні у електронному варіанті не існує.

Відповідно до вказаної довідки, ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило ОСОБА_6 відновлювальну кредитну лінію у гривнях з видачею картки VISA GOLD, MC/EC Gold, з нарахуванням процентів за ставкою 0,01% річних протягом 30 днів та з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць, які нараховуються на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, з умовою сплати кожного місяця 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. 00 коп. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, що слідує за звітним. У цій довідці також зазначено, що відповідач має сплачувати позивачеві пеню за несвоєчасне погашення заборгованості й комісію за: зняття готівки у банкоматах і пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПриватБанк» - 4% від суми операції, у банкоматах інших банків України 4% + 5 грн. 00 коп., у закордонних банкоматах 4% + 30 грн./3 долари США/3 євро, за зняття власних коштів у банкоматах і пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПриватБанк» - 1% від суми операції, у банкоматах інших банків України 1% + 5 грн. 00 коп., у закордонних банкоматах 1% + 30 грн./3 долари США/3 євро, за отримання виписки по картці у відділенні банку 2 грн. 00 коп., за отримання балансу на чек у банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк» (крім чека операції зняття готівки) 0 грн. 95 коп., за безготівкові платежі: в рахунок кредитних коштів 3%, в рахунок власних коштів 1%. У довідці перед підписом ОСОБА_6 також зазначено, що останню ознайомлено «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна GOLD» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів».

У заяві представника ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду І інстанції від 22.09.2014 р. повідомляється, що строк дії виданої відповідачеві позивачем кредитної картки встановлено до останнього календарного дня січня 2013 р. (а.с. 128). У цій же заяві зазначено, що позивач встановлював відповідачеві такі кредитні ліміти: 25.01.2011 р. 18000 грн. 00 коп. (сторони крім договору, укладеного 28.01.2011 р., укладали ще й договір від 14.10.2009 р., копія якого на а.с. 179-180 і який припинив свою дію 28.01.2011 р., про що йтиметься нижче), 21.04.2011 р. 21000 грн. 00 коп. і 23.05.2011 р. 24000 грн. 00 коп.

Згідно з випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_6, останній раз нею сплачено відповідачеві кошти на погашення заборгованості за договором кредиту 23.05.2012 р. і останній раз нею отримувалися у кредит кошти 31.08.2012 р. (а.с. а.с. 112-116).

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 зобовязань за укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором в неї перед банком станом на 06.05.2014 р. виникла заборгованість: за кредитом у сумі 23928 грн. 67 коп., що мала бути погашена у період з 01.10.2012 р. по 31.01.2013 р., і за процентами за користування кредитом, які нараховано за період з 12.06.2012 р. по 06.05.2014 р. - у сумі 12756 грн. 79 коп. Це підтверджується виконаними позивачем розрахунками вказаної заборгованості (а.с. 7-14, 246-253, 263-266).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Строк укладеного сторонами договору кредиту закінчився 31.01.2013 р.

Висновок місцевого суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у сумі 23928 грн. 67 коп. ґрунтується на належних і допустимих доказах, яким дано правильну оцінку.

Сторона відповідача при вирішенні справи щодо стягнення з неї неустойок просила застосувати позовну давність (а.с 145). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойок застосовується позовна давність в один рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило позов до ОСОБА_6 11.08.2014 р. (а.с. 74), а строк дії укладеного ними кредитного договору закінчився більш ніж за один рік до предявлення позову. Таким чином, висновок суду І інстанції про відмову у задоволенні вимог про стягнення неустойок з мотивів пропуску строку позовної давності є законним.

У виконаному позивачем розрахунку заборгованості відповідача за укладеним ними договором кредиту заборгованість за комісією й пенею вказано у одній графі (а.с. 7-14). У даній графі вказано, що по 05.12.2012 р. включно відповідач заборгованості за комісією та пенею не має, а за період з 06.10.2012 р. по 31.01.2013 р. (дата закінчення дії укладеного сторонами договору кредиту) відповідачеві нараховано заборгованість за комісією та пенею у таких сумах: 06.10.2012 р. у сумі 239 грн. 28 коп., 06.11.2012 р. у сумі 239 грн. 28 коп., 06.12.2012 р. у сумі 239 грн. 28 коп. і 06.01.2013 р. у сумі 239 грн. 28 коп. (а.с. 13). Згідно з випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_6 (а.с. 134-135), ці кошти є штрафами, а не комісією, а комісія за вказаний період відповідачеві не нараховувалася. Показані у графі «сума комісії та пені» суми заборгованості, нараховані з 01.02.2013 р. по 06.05.2014 р., є такими, що нараховані після дати припинення дії укладеного сторонами договору кредиту. В силу ч. 1 ст. 631 ЦК України після дати припинення дії договору кредиту нарахування як комісії, так і пені є принципово неможливим. Тому суд не може стягти з відповідача на користь позивача комісію й пеню, нараховану за період з 01.02.2013 р. по 06.05.2014 р. Отже відсутні підстави для скасування рішення суду І інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» комісії.

Згідно з розрахунком, виконаним представником ОСОБА_6, вона має перед позивачем заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 3544 грн. 12 коп. за період з 01.10.2012 р. по 31.01.2013 р. (а.с. 255). Апеляційний суд його відкидає як такий, що суперечить умовам укладеного сторонами договору і нормам права, які регулюють спір між сторонами в цій частині. Так, частина 2 ст. 1054 ЦК України приписує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом (тобто параграфом 2) і не випливає із суті кредитного договору. Іншого в контексті спору між сторонами параграфом 2 не встановлено і із суті кредитного договору між ними не випливає. Тож для вирішення справи суд має застосувати норми параграфу 1 ЦК України. Абзацом 2 ч. 1 ст. 1048 параграфу 1 ЦК України передбачено, що у разі відсутності іншої домовленості сторін договору позики проценти виплачуються щомісяця до повернення позики. Тож з відповідача на користь позивача належить стягти проценти за користування кредитом, нараховані по 06.05.2014 р. у розмірі 12756 грн. 79 коп. з розрахунку 0,01% річних протягом 30 днів та за базовою процентною ставкою 2,5% на місяць на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, т.я. незважаючи на те, що дія договору кредиту між сторонами закінчилася 31.01.2013 р., заборгованість позивачеві за кредитом станом на 06.05.2014 р. відповідачем не погашено, інша домовленість між сторонами щодо порядку (періоду) нарахування процентів відсутня і позивачем не пропущено строк позовної давності по цих вимогах. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом у сумі 12756 грн. 79 коп. (а.с. 246-253, 263-266) відповідає умовам укладеного сторонами договору. Тому він приймається апеляційним судом як допустимий доказ по справі.

Висновок суду І інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування судового збору суперечить ч. 2 ст. 88 ЦПК України, т.я. відповідач є інвалідом ІІ групи (копії відповідних довідок на а.с. 91, 221) і відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона від його сплати звільнена. В силу згаданої норми ЦПК України відшкодування позивачеві витрат по сплаті судового збору має бути здійснено з бюджету.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що Умови та правила надання банківських послуг, копії яких на а.с. 17-63, 117-123, є невідємною частиною договору кредиту між сторонами від 28.01.2011 р., місцевим судом відкинуто на законних підставах. Ці Умови були невідємною частиною договору кредиту між сторонами, укладеного 14.10.2009 р. (його копія на а.с. 179-180), який відповідно до ст.ст. 604 ч. 2, 651 ч. 1 припинив свою дію з 28.01.2011 р. у звязку з укладенням ними у цей день нового договору кредиту. Доказів того, що названі Умови є невідємною частиною договору від 28.01.2011 р., суду не надано: у цьому договорі про таке не йдеться і з наявної у справі копії Умов не вбачається, що ОСОБА_6 28.01.2011 р. або пізніше з ними ознайомлено під підпис та що остання з цими Умовами згодна.

Посилання апелянта на те, що оскаржуване рішення не відповідає приписам ст.ст. 2, 5, 8 ЦПК України і розясненням, викладеним у постановах Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», є голослівним.

З наведеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню:

- в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом з постановленням рішення про часткове задоволення цих вимог на суму 12756 грн. 79 коп.,

- в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» відшкодування судових витрат з постановленням рішення про їх відшкодування з УДКС (м. Прилуки) у сумі 366 грн. 62 коп. пропорційно до задоволеної частини позову і виходячи з ставок, встановлених п/п 1 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині дане рішення підлягає залишенню без змін.

У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з УК у м. Чернігові/ м. Чернігів/ на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» належить стягти 183 грн. 46 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору - пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги і виходячи з ставок, встановлених п/п п/п 1, 8 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі доказів, наданих суду І інстанції, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково, рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом і розподілу судових витрат скасувати та частково задовольнити вказані вимоги.

Стягти з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 12756 (дванадцять тисяч сімсот пятдесят шість) грн. 79 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом.

Стягти з УДКС (м. Прилуки) 22030001 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 366 (триста шістдесят шість) грн. 62 коп. на відшкодування судових витрат.

В іншій частині дане рішення залишити без змін.

Стягти з УК у м. Чернігові/ м. Чернігів/ 22030001, , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 183 (сто вісімдесят три) грн. 46 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: