У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 250 тис. грн, строком користування до 9 грудня 2020 року, зі сплатою 13,4 % річних за користування кредитними коштами. У якості забезпечення виконання зобов'язання позичальника щодо погашення кредиту 10 квітня 2007 року було укладено договори поруки між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно з якими кожен з них поручився перед кредитором за належне виконання позичальником зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 не виконувала належним чином, станом на 11 березня 2010 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 267 133 грн 87 коп. Позивач просив з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 421 261 грн 75 коп.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року рішення районного суду скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із норм ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (шляхом позасудового врегулювання), а згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Разом з тим зазначено, що правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). На час розгляду справи рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2013 року задоволено позовні вимоги банку, стягнуто заборгованість за кредитним договором, а тому стягнення заборгованості одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цієї заборгованості, на думку суду, не відповідає вимогам закону, оскільки фактично здійснюється стягнення боргу в подвійному розмірі.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та постановляючи нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав, виходив із того, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Разом з тим, для повторного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за той самий період і за тим самим договором будь - яких правових підстав не вбачається. Вартість предмета іпотеки, яка становить 820 тис. грн, фактично вирішить питання повернення кредитної заборгованості у розмірі 421 261 грн 70 коп., а тому таке стягнення призведе до подвійного стягнення.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Установлено, що 10 квітня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 250 тис. грн зі сплатою 13,4 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 9 грудня 2020 року року, що підтверджується договором кредиту та заявкою на видачу кредиту.

10 квітня 2007 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_5, а також між банком і ОСОБА_4 були укладені договори поруки, за якими відповідачі зобов'язалися перед позивачем в повному обсязі в солідарному порядку відповідати за виконання ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій за користування кредитом та передбачених договором штрафних санкцій. Також 10 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки відповідно до проведеної незалежної оцінки предмета іпотеки становить 297 950 грн.

Взяті на себе кредитні зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконує, станом на листопад 2013 року заборгованість складає 421 261 грн 75 коп.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволені. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 10 квітня 2007 року в сумі 418 876 грн 15 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 65,5 кв. м, житловою площею 37,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом визнання права власності на зазначену квартиру за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, на рівні, не нижчому за ціни на цей вид майна. Виселено ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до п. 4.3.3 іпотечного договору та з урахуванням ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Разом з тим апеляційний суд взяв до уваги довідку з агентства нерухомості «Добродій» у м. Черкаси від 16 грудня 2014 року про те, що середня вартість трикімнатної квартири по АДРЕСА_1 становить 820 тис. грн. Посилаючись на зазначену довідку, суд дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого становить 820 тис. грн, фактично вирішить питання повернення кредитної заборгованості у розмірі 421 261 грн 70 коп. та може призвести до подвійного стягнення.

При цьому апеляційним судом не було звернуто уваги на доводи представника банка про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно із ст. 5 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

За таких обставин належним та допустимим доказом вартості предмета іпотеки є звіт про оцінку майна, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, а не довідка агентства нерухомості «Добродій».

Крім того, дійшовши висновку, що 421 261 грн 70 коп. може бути достатньо для погашення кредитної заборгованості та фактично вирішить спір, апеляційний суд порушив норми ч. 4 ст. 60 ЦПК України про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 212-214, 311-316 ЦПК України, а тому ухвалене апеляційним судом рішення не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик