У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити право ОСОБА_5 на частку у спільному майні, а саме: на 1/6 частину житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, визнати за позивачем право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку та виплатити ОСОБА_5 суму у розмірі 11 499 грн з коштів, внесених ним на депозитний рахунок суду.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що він є власником 5/6 частин вказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, яка належить йому на підставі договорів дарування. Інша частина будинку, а саме 1/6 частина належить на праві власності ОСОБА_5 Земельна ділянка, загальною площею 0,30 га, яка знаходиться за цією-ж адресою: с АДРЕСА_1, обліковується за його померлим батьком - ОСОБА_6 Оскільки загальна площа спірного будинку становить лише 55,30 кв. м, то провести його поділ в натурі відповідно до часток сторін у праві власності із дотриманням вимог нормативних документів щодо загальної площі виділеної квартири після розділу неможливо. ОСОБА_5 у вказаному будинку не проживає, має на праві власності інше житло в м. Києві, її частка у житловому будинку є незначною і не може бути виділена в натурі. Вважає, що сукупність вказаних обставин у відповідності з положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 365 ЦК України є підставою для припинення права відповідачки на 1/6 частку у спільному будинку за рішенням суду.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право ОСОБА_5 на 1/6 частку у спільному майні, а саме, в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами та визнано право власності на вказану частку за ОСОБА_4

Сплачено ОСОБА_5 з депозитного рахунку Яготинського районного суду Київської області 16 470 грн 17 коп. вартості припиненої частки у майні, попередньо внесеної позивачем по справі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що частка ОСОБА_5 у спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, вона у спірному будинку не проживає, забезпечена іншим житлом, і припинення її права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї, не порушить її житлові права, оскільки ці обставини відповідачем не доведені і не встановлені судом.

При цьому судами правильно застосовано ст. 365 ЦК України, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук