Справа № 361/684/15-ц
Провадження № 2/361/789/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно з умовами.
Далі зазначає, що взяті на себе зобовязання банк виконав в повному обсязі. Щодо відповідача, то останній ухиляється від належного виконання зобовязання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним.
У судове засідання представник позивача Петренко С.В. не зявилася, подала заяву з проханням розглянути дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Одночасно представник позивача подала заяву про стягнення із відповідача понесених судових витрат по сплаті за публікацію оголошення в пресі у розмірі 630 грн.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявився, про день і час розгляду даної справи повідомлявся у порядку ч. 9 ст. 74 СК України через оголошення у пресі, газеті «Урядовий курєр» № 86 від 16.05.2015 року, так як згідно із відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, 30.09.2009 року знятий з реєстрації у м. Бердянськ Запорізької області. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України ОСОБА_1 по м. Бердянську зареєстрованим не значиться. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до довідки за № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивач по даній справі значиться зареєстрованим як ПАТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з банківською ліцензією за №22 ПАТ КБ «ПриватБанк» надано право здійснювати банківські операції, визначені пунктами 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».
Із матеріалів справи вбачається, що 15.02.2008 року між сторонами по даній справі укладено кредитно-заставний договір.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник зобовязаний надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно із кредитним договором.
З матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредиту на умовах та в строк визначений умовами кредитного договору.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) цього виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
При вирішенні питання про стягненні штрафних санкцій судом враховується, що їх розмір значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання)
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. (правова позиція висловлена у справі № 6-100 цс 14).
Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.
При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.
Як вбачається з матеріалів справи порушення позичальником зобовязання мало місце з листопада 2008 року, саме з цього часу за кредитним договором почала нараховуватися пеня.
Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.
Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 %, заявленої суми пені, тобто 3699,83 доларів США. Вказаний розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства.
За змістом. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, проте зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, яка є єдиною валютою виконання грошового зобовязання.
При цьому виходячи із загальних умов виконання зобовязання, яке має виконуватися належним чином, тобто в строки, у розмірі та у валюті визначеній кредитним договором, суд приходить до висновку про стягнення суми заборгованості у валюті визначеній кредитним договором.
Виходячи також із того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.
Згідно із розясненнями п. 14 Постанови ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до рахунку № 5568 позивачем за публікацію оголошення у пресі сплачено 630 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.
Згідно із вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко