Справа №442/2437/15-ц
Провадження №2/442/961/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк Надра» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу (депозиту) № 2106080, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 січня 2015 року він уклав із відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) № 2106080 (у Євро) без поповнення оформлений в рамках пакету послуг «ПУ Перший» у відділенні № 1331 ПАТ «КБ НАДРА», що знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул..П.Орлика, 18. Згідно п.1.1 «За цим Договором Вкладник зобов»язується в строк не пізніше 5 календарних днів з дня підписання цього Договору передати, а Банк зобов»язується прийняти грошову суму у розмірі 15000 євро та зобов»язується повернути Вкладникові Вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором».

23 березня 2015 року позивач звернувся до банку з вимогою: про дострокове повернення банківського вкладу в сумі 15000 Євро за договором депозиту № 2016080 від 15 січня 2015 року, однак відповіді так і не отримав. Посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить суд: стягнути з відповідача в його користь суму вкладу в розмірі 15000 євро.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав письмове заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15 січня 2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк Надра» в особі відділення № 1334 (м.Дрогобич, вул..П.Орлика, 18) було укладено договір банківського строкового вкладу № 2106080 (вклад «ПУ Перший», предметом якого стало розміщення ОСОБА_1 у банку строкового вкладу на умовах депозитного рахунку у Євро строком на 6 (шість) місяців, з відсотковою ставкою 11% річних, по 15 липня 2015 року.

Позивач вніс на депозитний рахунок суму у загальному розмірі 15000 Євро. (а.с.6). Відповідно до п. 2.8 та п.3.1.2 договору № 2106080 «ПУ Перший», грошові кошти повинні бути повернені вкладнику на першу вимогу (а.с.5).

Згідно з постановою правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83, «Про віднесення ПАТ «КБ Надра» до категорії неплатоспроможних» банк Надра віднесено до неплатоспроможних та 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці.

23 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «КБ Надра» із заявою про повернення йому банківського вкладу, за Договором депозиту № 2106080 «ПУ Перший» від 15.01.2015 року в сумі 15000 Євро, але відповіді не отримав. (а.с. 7, 8)

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Однак, розглядаючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Статтею 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» як джерело права при розгляді справ у суді застосовується Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини. Відмовляючись видати грошові кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У порушення цих норм позивач позбавлений права користуватися своїм майном, де у даному випадку майном є грошові кошти, які відповідач до цього моменту так і не повернув.

Зокрема, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Кошти - це гроші у національній або іноземній валюті (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно до пп.1.1, 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ №516 від 03.12.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577, вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті;

Аналіз положень ст.ст.192, 533 ЦК України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дозволяє стверджувати, що при укладенні депозитного договору в доларах чи іншій валюті, а також при наявності у банку ліцензії, яка дозволяє йому здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість банку перед клієнтом за депозитним договором має бути повернута останньому добровільно чи в судовому порядку саме в іноземній валюті вкладу, а не у національній валюті гривні.

Відповідно до п. 1.1 договору банківського вкладу, позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок 2106080 грошові кошти у загальній сумі 15000 Євро. Даний вклад позивачу виплачений не був, відтак підлягає стягненню з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь позивача. Договір банківського вкладу «ПУ Перший» № 2106080 від 15 січня 2015 року підлягає розірванню.

Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму 3523,50 грн. судового збору, виходячи з наступного розрахунку: 352350 грн. (сума стягнення у гривневому еквіваленті станом на 15 травня 2015 року за офіційний курсом НБУ) х 1 % / 100 % = 3523,50 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволити.

Розірвати договір банківського вкладу «ПУ Перший» № 2106080, укладений 15 січня 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, вул..Артема, 15, м.Київ, , МФО 380764) на користь ОСОБА_1 грошові кошти вкладу за договором банківського вкладу «ПУ Перший» № 2106080 від 15 січня 2015 року у сумі 15000 (п»ятнадцять тисяч) Євро.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, вул..Артема, 15, м.Київ, , МФО 380764) на користь держави судовий збір у розмірі 3523 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.