Дата документу 15.06.2015
Справа № 334/2472/15-ц
Провадження № 2/334/1493/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

15 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВИРІШИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом, свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39. ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39. Після смерті ОСОБА_4, за яким було зареєстровано право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири, спадкоємцями даного майна є його батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які фактично прийняли спадщину за законом.

У вищезазначеній квартирі на даний час проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_5, але зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою «Основаніє» від 10.02.2015 року.

ОСОБА_3, яка є колишньою дружиною померлого ОСОБА_4, не проживає у даній квартири на протязі більше трьох років, але досі зареєстрована за даною адресою. ОСОБА_3 (шлюбне прізвище Верес) Л.В. в даній квартирі перестала проживати з 2012 року, ще за життя чоловіка ОСОБА_4, у 2013 році між ними за рішенням суду було розірвано шлюб. Реєстрація відповідачки порушує права власників квартири, які не можуть вільно розпорядитися своїм майном.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вже не є членом сім'ї позивачів, проте досі зареєстрована у квартирі №23 за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39, чим чинить власникам квартири перешкоди у здійсненні своїх прав власності (володіння, користування та розпорядження) цим житловим приміщенням.

Оскільки збереження реєстрації Відповідача, змушує нас нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним майном, вони звернулися до суду і просять усунути порушення їхніх прав, визнати відповідачку такою, що стратила право користування квартирою №23 за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39.

У судовому засіданні позивачі підтримали вимоги позову, просять його задовольнити, не заперечують проти постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири № 23що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39, на підставі свідоцтва про право власності на житло №365 від 04.05.2006 року, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі 244, про що зроблений запис за № 36693 від 26.06.2006р.

ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири № 23, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39, на підставі договору дарування квартири від 12.12.2006р., укладеного між ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_2 за згодою батьків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_4 у грудні 2014 року, за яким було зареєстровано право власності на іншу 1/3 частину вищевказаної квартири, спадкоємцями даного майна є його батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які фактично прийняли спадщину за законом.

Право власності співвласників зазначеної квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 15219376 від29.06.2006р.

У вищезазначеній квартирі на даний час проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_5, та зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №11 ЦОО №8 МКП «Основаніє» від 10.02.2015р.

Відповідач ОСОБА_3 (шлюбне прізвище Верес) Л.В. була зареєстрована та проживала у зазначеній квартирі як дружина ОСОБА_4 Через погіршення її сімейних відносин у шлюбі з ОСОБА_4 остаточно пішла із сімї у 2012 році і з того часу у квартирі не проживає.

Це підтверджується актом №27 про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є обєктами приватної власності, від 09.02.2015р., показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6

Тобто, відповідач відмовилася від права користування майном позивачів і свого колишнього чоловіка у добровільному порядку. Докази, які б свідчили про те, що позивачі перешкоджають відповідачу користуватися спірним житловим приміщенням, в матеріалах справи відсутні.

За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Підстави припинення сервітуту визначені також у ст.406 ЦК України. Ними, зокрема являються: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмова від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; сплив строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (шлюб), припинилася, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 11.09.2013р. по цивільній справі №334/7336/13-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 (шлюбне прізвище Верес) Л.В. за місцем реєстрації не проживає по теперішній час. Колишній чоловік відповідачки ОСОБА_4 помер 22.12.2014р.

Власниками зазначеної квартири було запропоновано відповідачці добровільно знятися з реєстрації по вказаній адресі, але вона добровільно виписуватись не бажає, чим порушує право користування та розпоряджання власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що ОСОБА_3 з 2012 року не проживає у спірній квартирі, вже не є членом сім'ї позивачів з вересня 2013 року, проте досі зареєстрована у квартирі № 23, за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3втратила право користування квартирою №23, за адресою: м. Запоріжжя, вул. М. Чуйкова, буд. 39.

Визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням,усуне перешкоди власників майна в здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном, оскільки відповідно дост. 7 цього Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №23 у будинку №39 по вул. М. Чуйкова у м. Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області загальному порядку. шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.