АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1158/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Мазуренко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд із заявою в інтересах малолітньої ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.12.2014 року було задоволено позов. У резолютивній частині рішення вказано:

« … Визнати за ОСОБА_7 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_8 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_9 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_10 частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. …».

ОСОБА_6 вказує на необхідність ухвалення у даній справі додаткового рішення, оскільки вирішуючи справу по суті, судом не було відображено в резолютивній частині питання однієї із позовних вимог визнання права власності на визначену частку. Дане питання було предметом розгляду в судовому засіданні, були надані документи, які підтверджують, що ОСОБА_7 є співвласником квартири АДРЕСА_1, сторони надавали пояснення з даного приводу, однак це не зазначено в рішенні суду.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2015 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу вважаючи, що ухвала суду є необґрунтованою, упередженою, незаконною, ухваленою з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та вирішити питання по суті.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав..

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що жодна з передбачених ст. 220 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення відсутня та стосовно всіх позовних вимог прийнято рішення з врахуванням особливостей предмету і підстав даного позову і правового режиму майна співвласників відповідного об'єкту нерухомості та того факту, що позовні вимоги змінювалися.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звертаючись в суд в інтересах малолітньої ОСОБА_7 з позовом до ОСОБА_11 просила виділити із спільної сумісної власності частку ОСОБА_7 і визнати за нею право власності на 26.5/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: орган опіки і піклування Уманської міської ради про визнання розміру частки в спільній сумісній власності, задоволено.

Ухвалено визначити за ОСОБА_12 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_8 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_13 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_1.

Визначити за ОСОБА_14 частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_1.

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд в інтересах малолітньої ОСОБА_7 із заявою в якій просила ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про визнання розміру частки в спільній сумісній власності, яким визнати за ОСОБА_7 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

Згідно п.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалене лише тим складом суду, що ухвалив рішення в даній справі, за наявності однієї або кількох підстав, що передбачені ст. 220 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що суд повинен вирішувати усі заявлені позовні вимоги, зокрема, й ті, щодо яких сторони не подавали доказів чи пояснень. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.

В рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 грудня 2014 року судом було зазначено, що ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні змінили свої позовні вимоги, однак в матеріалах справи не міститься заяви ОСОБА_6 чи її представника про зміну позовних вимог чи відмову в якійсь частині.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції посилається на те, що жодна з передбачених ст.. 220 ЦПК України підстава для ухвалення додаткового рішення відсутня. При цьому з матеріалів справи вбачається, що заявницею при зверненні до суду з позовом ставилось питання про визнання права власності на частину спірної квартири. Рішення суду з цього приводу, тобто з приводу даних позовних вимог не приймалось. Однак суд першої інстанції при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення на дану обставину уваги не звернув, чим фактично порушив порядок встановлений для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2015 року відповідно до положень ст.312 ЦПК України необхідно скасувати, а питання про ухвалення додаткового рішення передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення - скасувати.

Питання ухвалення додаткового рішення за заявою ОСОБА_6 яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 передати на новий розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :