У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 3 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа - Міністерство освіти і науки України, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 3 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Наказ НУВГП № 662 від 21 жовтня 2014 року в частині п. 1.1. про звільнення ОСОБА_2 з роботи за п. 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату, визнано незаконним і скасовано.

Поновлено ОСОБА_2 на роботу на посаду доцента кафедри водогосподарського будівництва та експлуатації гідромеліоративних систем НУВГП із 25 жовтня 2014 року.

Стягнуто із НУВГП на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу із 25 жовтня 2014 року до дня поновлення на роботі

12 лютого 2015 року в сумі 5 948, 49 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботу допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Національний університету водного господарства та природокористування звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, оцінюючи докази і встановлені обставини відповідально до положень чинного законодавства, вірно дійшов висновку, що звільнення позивача проведено з порушенням чинного законодавства без згоди профспілкового комітету на підставі наказу, який скасований рішенням суду, що вступило в законну силу та є чинним на час розгляду цивільної справи, що порядок звільнення позивача на підставі статті 40 п. 1 КЗпП України не дотриманий, підстави звільнення не доведені належними, достовірними в справі доказами, наказ про звільнення позивача вважається незаконним, не може залишатися чинним, підлягає скасуванню. Суди також вірно вважали, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу із наступного за звільненням дня 25 жовтня 2014 по день ухвалення рішення 12 лютого 2015 року включно, із урахуванням Наказу К№ 203 від 27 червня 2012 року та довідки про заробітну плату позивача від 11 лютого 2015 року, правомірність яких позивачем не оспорено у встановленому порядку, шляхом визначенням середньоденного заробітку позивача, що підлягає видачі на руки, помноженого на кількість днів вимушеного прогулу, підлягають частковому задоволення в сумі 5 948,49 грн, а також, оцінюючи співрозмірність заподіяних страждань, дійшли висновку про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

12 лютого 2015 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 3 червня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа - Міністерство освіти і науки України, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, за

касаційною скаргою Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від

3 червня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна