Ухвала

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Петрівська селищна рада Іванівського району Одеської області, відділ Держземагенства в Іванівському районі Одеської області, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Іванівської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання права на отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку без погодження меж суміжного землекористування, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Петрівська селищна рада Іванівського району Одеської області, про зобов'язання змінити конфігурацію, встановлення, погодження меж земельної ділянки, усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих капітальних споруд, визнання недійсним кадастрового номеру земельної ділянки, права на отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Петрівська селищна рада Іванівського району Одеської області, про усунення порушення права власності на земельну ділянку, зобов'язання відновлення меж земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року, касаційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права на отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку без погодження меж суміжного землекористування, посилаючись на те, що з вини відповідача не можуть бути встановлені межі земельних ділянок.

У лютому 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання змінити конфігурацію, встановлення, погодження меж земельної ділянки, усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих капітальних споруд, визнання недійсним кадастрового номеру земельної ділянки, права на отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку, зазначаючи про існуючий між ним та ОСОБА_4 конфлікт з приводу встановлення меж суміжних земельних ділянок, а також про те, що у відстані 1 м від його будинку ОСОБА_4 самочинно звела гараж, біля якого відсутня обмотка та риндви, а з даху стікають стічні води на його будинок й земельну ділянку. Чим порушуються його права власника.

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення порушення права власності на земельну ділянку, зобов'язання відновлення меж земельної ділянки, в обґрунтування якого вказував про те, що ОСОБА_4 на свій розсуд, самовільно намагається встановити межі їх суміжних земельних ділянок.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року у задоволенні заявлених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 позовів - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року зазначене рішення в частині вирішення вимог ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва скасовано й вказані вимоги задоволено.

Визнано, що гараж, розташований по АДРЕСА_1 у селищі міського типу Петрівка Іванівського району Одеської області, довжиною 15,3 кв. м, зведений самочинно та зобов'язано ОСОБА_4 знести зазначений гараж за власний рахунок.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у поданих касаційних скаргах просять рішення апеляційного суду скасувати в частині відмови в задоволенні їх позовних вимог і ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким задовольнити їхні позови у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду.

Таким чином,суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про те, що права позивачів щодо визначення (встановлення) меж суміжних земельних ділянок не порушені, оскільки вони мають інші механізми реалізації прав у сфері землеустрою за умови звернення до Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області, відділу Держземаганства в Іванівському районі Одеської області, інших уповноважених органів для оформлення відповідних документів на земельні ділянки, визначення меж земельних ділянок, здійснення інших дій, а у разі відмови мають право на звернення до суду, а відтак відсутні правові підстави для задоволення вказаних вимог.

Разом з тим, статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України передбачено, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил

Частиною 7 цієї ж норми передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та задовольняючи вимоги ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що самочинно зведений ОСОБА_4 гараж без відповідного дозволу, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що порушує права суміжного землекористувача, підлягає знесенню за її рахунок. При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що ОСОБА_4 відмовляється добровільно усунути порушення прав ОСОБА_5 та здійснити перебудову гаражу таким чином, що б запобігти спричиненню шкоди жилому будинку ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук