Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/2756/14-ц
Провадження № 2/644/688/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Маслова М.І.,

при секретарі Шпиця Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Будівельне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області», третя особа Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» «про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду 26.03.2014 року із позовом про визнання незаконним звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судове засідання представник позивачки зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Позивачка в дане судове засідання не зявилась, проте в попередніх засіданнях позов підтримувала, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Через канцелярію суду 19 серпня 2014 року подав письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 81).

Представник третьої особи Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси» в судове засідання не зявився. В поданому відзиві на позовну заяву директор ДП МВС України «Інформ-ресурси» заперечував проти задоволення позову, просив розглядати справу без їхньої участі (а.с. 74).

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

При цьому суд виходить з того, що позивачка звернулася до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Будівельне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області», третя особа Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» «про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу», в якому просила:

- визнати незаконним її звільнення з посади головного бухгалтера Державного підприємства МВС України «Будівельне управління ГУ МВСУ в Харківській області»;

- скасувати наказ № 5 від 27.01.2014 року Голови комісії з припинення ДП МВС України «Будівельне управління ГУ МВС України в Харківській області» про звільнення;

- поновити позивача на посаді бухгалтера І категорії у Державному підприємстві МВС України «Будівельне управління ГУ МВСУ в Харківській області»,

- стягнути з Державного підприємства МВС України «Будівельне управління ГУ МВСУ в Харківській області» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.01.2014 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивачка та її представник зазначали, що 03 липня 2007 року відповідно до наказу № 18-к від 03.07.2007 року позивачку було прийнято на посаду бухгалтера I категорії в Державне підприємство «Будівельне управління УМВСУ в Харківській області», про що мається запис в її трудовій книжці. 01.01.2009 року відповідно до наказу МВС України № 619 від 21.11.2008 року Державне підприємство «Будівельне управління УМВСУ в Харківській області» було перейменоване в ДП «БУ ГУМВСУ в Харківській області». 27.02.2009 року відповідно до наказу МВС України № 26 від 28.01.2009 року, ДП «БУ ГУМВСУ в Харківській області» було перейменоване в Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області». 20.01.2011 року відповідно до наказу МВС України № 13, Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» наказано реорганізувати шляхом приєднання до Державного підприємства Міністерства Внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси». 26.09.2013 року Головою комісії з припинення ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» позивачку було повідомлено про реорганізацію підприємства від 05.08.2013 року. 27.01.2013 року, відповідно до невідомого наказу ДП МВС «Інформ-Ресурси» позивачка отримала персональне попередження, про те, що посада яку вона займає підтягає скороченню. 27 січня 2014 року відповідно до наказу № 5 Голови комісії з припинення ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» ОСОБА_4, позивачку було звільнено з посади головного бухгалтера у зв'язку зі скороченням штату згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Таке звільнення позивачка вважає незаконним оскільки, на її думку, вона була звільнена наказом з посади головного бухгалтера, а згідно трудової книжки працювала на підприємстві бухгалтером I категорії, крім того, згідно пояснень позивачки та її представника, на їх думку, на підприємство на посаду бухгалтера було прийнято іншу особу, про що можуть свідчити копії актів здавання-приймання робіт № 73, 74, 75 від 31.05.2014 року та деякі інші документи, в яких міститься підпис ОСОБА_5 як бухгалтера «ДП БУ ГУМВС України в Харківській області», копії яких були подані ними для залучення до матеріалах справи (а.с. 64-68).

В суді позивачка зазначала про порушення строків розрахунку при звільненні. Позивачка вважає дії Голови комісії з припинення ДП МВС України «Будівельне управління ГУ МВС України в Харківській області» ОСОБА_4 щодо її звільнення незаконними і тому звернулася з вищезазначеним позовом до суду, до якого додано клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Через канцелярію суду 19 серпня 2014 року подав письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 81), зазначав, що позивачка була звільнена з посади згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України 27.01.2014 року. В той же день їй було вручені копії наказу, а також трудова книжка, про що наявний підпис з зазначенням дати, а також запис про те, що позивачка претензій не має. Також представник відповідача посилався на пропущення позивачкою строку звернення до суду.

Представник третьої особи Державного підприємства МВС України «Інформ-ресурси» в поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно до наказу органу управління майном, а саме МВС України від 20.01.2011 року № 13 «Про припинення ДП «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» головою комісії з припинення ДП призначено ОСОБА_4, якому відповідно до п. 4.2 наказу необхідно було вжити всіх заходів щодо припинення ДП шляхом приєднання до ДП «Інформ-ресурси». Тобто комісії відповідно до ст.105 ЦК України, як уповноваженому органу перейшли повноваження щодо управління справами юридичної особи, в т.ч. і визначення штату та численності працівників. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував (а.с. 74).

Судовим розглядом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно копії наказу, копії трудової книжки 03 липня 2007 року відповідно до наказу № 18-к від 03.07.2007 року позивачку було прийнято на посаду бухгалтера I категорії в Державне підприємство «Будівельне управління УМВСУ в Харківській області» (а.с. 10, 12-13).

Наказом МВС України від 20.01.2011 року №13 реорганізоване ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси», яке є правонаступником усіх майнових прав та обов'язків ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області». Створена комісія під головуванням ОСОБА_4 по припиненню ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області», якій необхідно провести інвентаризацію матцінностей, грошових коштів і документів, розрахунків, тощо та скласти відповідний акт та вжити необхідних заходів до приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси». Згідно з додатком до наказу до складу комісії ввійшли також директор та головний бухгалтер ОСОБА_3 (а.с.14)

Наказом ДП МВС України «Інформ-Ресурси» № 64 від 26.11.2013 року у зв'язку з реорганізацією ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом приєднання до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» та створення Харківської філії ремонтно-будівельної дільниці без права юридичної особи внесено зміни в організацію праці ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» шляхом скорочення штату працівників, а саме: директора та головного бухгалтера. У зв'язку з скороченням штату письмово попередити 27.11.2013 року Абдуллаєва ОСОБА_6 та позивачку, як головного бухгалтера, про наступне звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України, голові комісії ОСОБА_4 письмово повідомити державну службу зайнятості про звільнення працівників за місцем реєстрації ДП. (а.с.18)

Позивачка відповідно до наказу № 64 від 27.11.2013р. у зв'язку з приєднанням ДП МВС України «Будівельне управління ГУМВС України в Харківській області» до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» 27.11.2013 року була попереджена під розпис про скорочення посади та подальше звільнення після закінчення 2-х місячного строку за ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 17).

Згідно штатного розпису на 2013 рік, що вводиться в дію 01.12.2013 року, було передбачено посаду головного бухгалтера та бухгалтера РСУ, посади бухгалтера I категорії штатний розпис не містить (а.с. 86), так само як і штатний розпис на 2014 рік, що вводиться в дію 01.01.2014 року, не містить зазначення посади бухгалтера I категорії, що свідчить про недоліки ведення організації кадрового діловодства на підприємстві.

Таким чином, з поданих документів вбачається явна невідповідність назви посади, на яку була прийнята позивачка згідно до трудової книжки (а.с. 13) та наказу про прийняття на роботу № 18К від 03.07.2007 року (а.с. 10) бухгалтер I категорії, посаді, що зазначена в наказі ДП МВС України «Інформ-Ресурси» № 64 від 26.11.2013 року (про скорочення штату працівників (а.с. 18)) та в наказі про звільнення (а.с. 11) «головний бухгалтер», що є прямим порушенням трудового законодавства, що дає підстави вважати її звільнення незаконним.

Також, в позовній заяві позивачкою зазначалося про непроведення розрахунку при звільненні, в судовому засіданні 15.01.2014 року позивачка зазначила, що заборгованість із заробітної плати була виплачена їй тільки у серпні. Проте позивачка позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розумінні ст. 117 КЗпП України не уточнила, а тому зазначені вимоги не були предметом розгляду даної справи.

Суд також не приймає до уваги доводи позивачки та її представника, про те, що, на їх думку, на підприємство на посаду бухгалтера було прийнято іншу особу, про що можуть свідчити копії актів здавання-приймання робіт № 73, 74, 75 від 31.05.2014 року та деякі інші документи, в яких міститься підпис ОСОБА_5 як бухгалтера «ДП БУ ГУМВС України в Харківській області», копії яких були подані ними для залучення до матеріалів справи (а.с. 64-68), оскільки позовна вимога про укладення нового трудового договору з позивачкою, як з особою яка має переважне право на прийняття на роботу протягом року після звільнення в розумінні ст. 42-1 КЗпП України, під час слухання справи уточнена також не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч.ч.1, 2 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно з вищевикладеним, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог судом була встановлена незаконність звільнення позивачки, проте суд вважає за необхідне відмовити в позові керуючись наступним.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу) з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в 3-х місячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строкiв, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки.

Посилання позивачки, що вона пропустила строк для подачі позову до суду з поважних причин (а.с. 3), не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки ст. 232 КЗпП України не вимагає звернення до державної інспекції праці, рішення якої обов'язкове для підприємства.

Матеріали справи також не містять й іншого жодного доказу на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Навпроти, з матеріалів справи вбачається, що позивачка після отримання наказу від 27 січня 2014 р. про звільнення, тільки 26 березня 2014 року звернулася до суду з пропуском строків передбачених ст. 233 КЗпП України і в суду немає жодних підстав вважати такий пропуск строків вчиненим з поважних причин.

Оскільки позивачка була звільнена з роботи у порушення вимог чинного законодавства, проте нею був пропущений строк звернення до суду в визнанні звільнення незаконним, поновленні на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.01.2014 року до дня поновлення на роботі суд вважає необхідним відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, а позивач звільнений від сплати судових витрат на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що такі витрати необхідно віднести за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та наявних у справі матеріалів, керуючись ст.ст. 3, 6, 9, 11, 15, 30, 60, 61, 77, 88,118-123, 202, 209, 212-215, 218, 294, 295 ЦПК України ст.ст. 24, 38, 40, 47, 233, 235 КЗпП України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Будівельне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області», третя особа Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» «про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу» відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду із позовною заявою у справах про звільнення з неповажних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Орджонокідзевський районний суд м. Харкова, а особами, що не були присутні під час проголошення рішення протягом 10 днів після отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Маслов М.І.