Справа № 758/4474/14 Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/3862/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 9 03.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Поліщука М.А., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, заявлені позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його колишня дружина ОСОБА_3 народила дитину - хлопчика ОСОБА_5, на момент народження дитини вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Зі слів відповідача, вона не знає, хто є батьком її дитини, тому що вона приїздила до нього на довготривалі побачення у виправну колонію, де він на той час знаходився, і проживала в незареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Довготривалі побачення проходили в період з 05 жовтня 2012 року по 08 жовтня 2012 року та із 02 листопада 2012 року по 05 листопада 2012 року. Згідно рішення про розірвання шлюбу, відповідач, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ним, в той час проживала в незареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, який є батьком її сина ОСОБА_5. В той же час, звертаючись з заявою до Служби у справах дітей Подільської районної державної адміністрації м. Київа про присвоєння сину прізвища «ОСОБА_5» при реєстрації, вона стверджувала, що біологічним батьком дитини є позивач та записала його батьком в свідоцтві про народження дитини. Оспорюючи своє батьківство, просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 215 від 31 січня 2014 року у ВРАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про народження ОСОБА_5, призначити судово-генетичну експертизу.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції цим вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яким позов було задоволено, встановлено, що сторонами припинено сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету, проживають окремо, позивач категорично не бажає відновлення сімейних стосунків, фактично більше року створила нову сім'ю, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину від фактичних шлюбних відносин.

31 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до заступника начальника Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просила присвоїти прізвище ОСОБА_2 при реєстрації народження малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1, пославшись на те, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано суду беззаперечних фактичних доказів відсутності його кровного споріднення із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками цивільного процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов'язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право в тому числі подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Так, за клопотанням позивача ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2014 року у справі призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5

05 лютого 2015 року з експертної установи надійшло електронне повідомлення про забезпечення явки ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на відбір зразків крові.

В матеріалах справи на а. с. 56 знаходяться супровідні листи на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, якими копія вказаного електронного повідомлення направлена сторонам у справі.

Згідно довідки Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 27 лютого 2015 року, ОСОБА_2 прибув до експертної установи на відбір зразків крові для проведення судово-медичної генетично-ідентифікаційної експертизи встановлення суперечного батьківства.

Листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 05 березня 2015 року повідомлено суд, що проведення експертизи методом ДНК-аналізу неможливо тому, що 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 на відбір зразків крові не з'явилась.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_1, за якою направив їй повідомлення про необхідність явки до експертної установи, а проживає у АДРЕСА_2, в зв'язку із чим справу і було передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

Таким чином, суд першої інстанції не забезпечив наявними у нього процесуальними засобами належного виконання клопотання позивача про призначення експертизи, внаслідок чого відповідач не була належним чином повідомлена про факт її проведення і була позбавлена об'єктивної можливості з'явитися на відбір крові до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Виходячи із вищевикладеного, суд усунувся від встановлення обставин, що мають визначальне значення для вирішення справи, не сприяв їх всебічному та об'єктивному з'ясуванню і прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів відсутності у нього кровного споріднення із дитиною, рішення ухвалене в результаті неповного з'ясування обставин справи та з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір про виключення запису про позивача як батька з актового запису про народження дитини, колегія суддів враховує наступне.

Так, при апеляційному розгляді справи ухвалою колегії суддів від 14 липня 2015 року по справі призначено судово-генетичну експертизи, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи.

22 липня та 27 серпня 2015 року з експертної установи до суду надходили електронні повідомлення про забезпечення явки ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на відбір зразків крові, при цьому копія даного повідомлення та роз'яснення про необхідність явки сторін направлялася ОСОБА_3 на адресу, вказану нею як постійне місце проживання - АДРЕСА_2

В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення (а. с. 121), однак згідно листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 21 вересня 2015 року, ОСОБА_3 на відбір зразків крові не з'явилась, в зв'язку з чим ухвала повернута до суду без виконання.

За таких обставин можна дійти висновку, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від проведення експертизи.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України, яка регламентує наслідки ухилення від участі в експертизі, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Враховуючи, що предметом позову є не визнання батьківства, а виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, привід відповідача на проведення судово-генетичної експертизи в даному випадку не допускається і підлягає застосуванню ч. 1 ст. 146 ЦПК України, а саме визнання факту того, що ОСОБА_2 не є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому колегія суддів враховує, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було встановлено, що сторонами припинено сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету, проживають окремо, позивач категорично не бажає відновлення сімейних стосунків, фактично більше року створила нову сім'ю, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину від фактичних шлюбних відносин.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлені судовим рішенням обставини не доказуються при розгляді іншої справи за участі тих самих осіб, колегія суддів враховує їх при вирішенні заявленого позову.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини задовольнити.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису № 215 від 31 січня 2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про народження ОСОБА_5.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Поліщук М.А.

Яворський М.А.