У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору банківського вкладу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ПАТ «КБ «Хрещатик» - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ПАТ «КБ «Хрещатик», правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-118цс14), дійшовши обґрунтованого висновку про недотримання сторонами письмової форми договору банківського вкладу, вирішили спір в межах заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу; за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору банківського вкладу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур