Справа № 752/5546/15-ц
Провадження по справі № 2-з/752/130/15
У Х В А Л А

01.04.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Калініченко Л.С., при секретарі Хмарук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-

встановив:

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

01.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, придбану подружжям у шлюбі.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 та її батьки під час розгляду справи неодноразово заявляли про наміри якнайшвидше продати квартиру АДРЕСА_1, вказує на наявність оголошень про продаж спірної квартири на кількох сайтах мережі Інтернет. Вважає, що такі наміри відповідача свідчать про існування реальної загрози відчуження вказаної квартири, яка є предметом спору, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданого клопотання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Своє клопотання про забезпечення позову позивач обґрунтовує можливістю відчуження відповідачем спірного майна, однак не вказує чому саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Надана позивачем інформація щодо продажу квартири не дає суду можливості достовірно встановити, що оголошення про продаж квартири здійснюються безпосередньо відповідачем або за його розпорядженням, крім цього, з наданої інформації не вбачається, що здійснюється продаж саме спірної квартири. Інших доказів стосовно фактів, зазначених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання про забезпечення позову необхідно відмовити.

Оскільки ч.3 ст.151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначене у клопотанні позивача обґрунтування не надає суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання рішення, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 151, 153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя