АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________ Провадження: № 22ц/790/779/15 Головуючий 1 інст. - Шевченко С.В.
№ 22ц/790/780/15 Доповідач - Карімова Л.В.
Справа № 621/1962/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 жовтня 2014 року про забезпечення позову та ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 04 грудня 2014 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 120 422грн. 47 коп. - боргу за договором позики, укладеним між ними 09 листопада 2011 року

Також разом з позовною заявою ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.10.2014 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.10.2014 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 Зазначено, що ухвала суду підлягає негайному виконанню, яке покладається на реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року відмовлено представнику відповідача в скасуванні заходів забезпечення позову, вжитих у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

На вказані ухвали суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 подані апеляційні скарги, в яких апелянт, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просить скасувати ці ухвали, залишивши без задоволення заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про вжиття заходів забезпечення позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на належне відповідачу майно буде доцільним, адекватним та співмірним до позовної вимоги способом забезпечення позову відповідно до вимог ст..151 ЦПК України.

Відмовляючи представнику відповідача у задоволенні клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення позову, районний суд виходив з відсутності підстав для скасування арешту, оскільки представником відповідача не надано доказів, що арештоване нерухоме майно не належить відповідачу ОСОБА_3, щодо вартості цього майна, а також з того, що скасування цих заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду у справі.

Судова колегія вважає, що такі висновки районного суду відповідають вимогам ст.ст.151-154 ЦПК України та обставинам справи.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому припущення суду щодо зазначених обставин повинно бути достатньо обґрунтованим з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін.

З наданих до апеляційного суду виділених матеріалів справи, вбачається, що при вирішенні питання про забезпечення позову, районний суд застосував відповідний вид забезпечення, передбачений ч.1 ст.152 ЦПК України щодо позову майнового характеру, враховуючи наявність нерухомого майна, арешт якого до розгляду справи по суті не порушуватиме права відповідача як власника цього майна, і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що у суду не було достовірних даних про належність арештованої квартири відповідачу, а наявність у позивача копії договору дарування квартири на ім'я ОСОБА_3 є порушенням ч.2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», судова колегія вважає безпідставними.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_7 копію цього договору дарування квартири та копію ідентифікаційного номеру надав ОСОБА_5 сам відповідач ОСОБА_3 при укладенні договору позики.

Крім того як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкту нерухомого майна № 32217794 від 14.01.2015 16:17: 24 ( пошук через веб-сайт) однокімнатна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована 22.02.2005 на ім'я ОСОБА_3 (запис № П-7-20288 в книзі: 1).

Зазначені обставини не спростовані представником апелянта.

Судова колегія вважає, що районний суд, враховуючи вищевказані обставини, надав належну оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому інтересів відповідача.

Як в заяві про скасування заходів забезпечення позову, так і в апеляційній скарзі не наведені докази того, що застосовані судом види забезпечення позову можуть призвести до будь-яких незворотних негативних наслідків для власника спірного майна.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а ухвали суду першої інстанції постановлені з дотриманням вимог процесуального закону, що є підставою відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України для відхилення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.2 ст. 307, п.1ч.1 ст. 312, ст. ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 жовтня 2014 року про забезпечення позову та ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 04 грудня 2014 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: