АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гречка Т.В., Абдуллаєвій Е.Б.

за участю: позивача ОСОБА_3

представника відповідача Сидоренко Д.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Панчук Анни Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення грошових коштів, утриманих із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду та ставила питання про стягнення грошових коштів, утриманих із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ». 01.04.2015 року відповідачем було видано наказ №105-к 3-2 «Про припинення трудового договору», за яким її було звільнено з 06.04.2015 року за п.6. ст.36 КЗпП України. При ознайомленні з розрахунком сум, нею виявлено, що з її заробітної плати з незаконно було утримано оплату по окладу за січень у розмірі 618,95 гривень та щомісячну премію за лютий у розмірі 317,30 гривень. У «табелі обліку робочого часу „ за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року немає запису її відсутності, крім того на підставі даного табелю було виплачено заробітну плату за січень 2015 року у повному обсязі. Тому просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково.

Стягнуто з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 936,25 гривень, з яких: кошти з окладу за січень 2015 року - 618,95 гривень, премія за лютий 2015 року - 317,70 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку пропорційно до вказаної суми за період з 07.04.2015 року по 12.06.2015 року, включно у розмірі 27 233,80 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволені решти вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник відповідача подала апеляційну скаргу де ставила питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Вказуючи при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Апелянт у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила суд її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу не визнала, просила суд відмовити у її задоволенні, вказуючи на її необгрунтованість та безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_3 на підставі наказу № 105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року була звільнена з роботи з 06.04.2015 року у відповідності до п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до розпорядження КМУ від 12.11.2014 року за №1084-р «Про перенесення робочих днів у 2015року» на 31.01.2015 року було перенесено робочий день з четверга 8 січня 2015 року.

Згідно до звіту системного доступу встановлено, що ОСОБА_3 була відсутня на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 31 січня 2015 року. 31.01.2015 року вона ввійшла до приміщення о 08 год. 47 хв. та вийшла о 10 год. 44 хв., пізніше знов увійшла об 11 год. 32 хв. та вийшла о 15 год. 22 хв.

п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління ДП «АМПУ», які є додатком до колективного договору, затвердженого загальними зборами трудового колективу 23.09.2013 року на підприємстві встановлено режим роботи за яким з понеділка по четвер - з 08.30 до 17.30 години, а п'ятниця - з 8.30 по 16.15 години, перерва для відпочинку і харчування - з 13.00 год. до 13.45 год., субота і неділя вихідні дні.

У зв'язку з чим відповідачем було відкореговано табель обліку робочого часу за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року. Заробітна плата позивача за січень 2015 року була нарахована із розрахунку 17 робочих днів згідно табелю обліку робочого часу за січень від 03.02.2015 року. Після отримання відкорегованого табелю за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року від 16.03.2015 року, кількість робочих днів позивача складала 16 робочих днів.

Був проведений перерахунок заробітної плати позивача за січень 2015 року, в результаті якого до утримання підлягала сума 618,95 гривень. Утримання за лютий 2015 року у сумі 317,30 гривень було пов'язано з перерахунком премії за січень. Оскільки в лютому була нарахована премія за січень виходячи з 17 робочих днів, а згідно відкорегованого табелю робочого часу за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 рік від 16.03.2015 року кількість робочих днів складала 16 днів, то в результаті перерахунку підлягала утриманню сума в розмірі 317,30 гривень.

Суд першої інстанції задовольняючи заявлені позовні вимоги з урахуванням положень КЗпП України, а саме ст.40 КЗпП України та п. 12 Положення про оплату праці працівників апарату управління ДП «АМПУ», який є додатком до колективного договору, факт відсутності працівника на роботі протягом певного періоду часу має бути зафіксовано та з'ясовано причини його відсутності. Так, відсутність працівника на роботі має бути підтверджено відповідними доказами (зокрема, свідченнями інших працівників, актом, поясненнями), а у працівника з'ясовані причини відсутності його на роботі (письмові пояснення).

Проте, відповідачем не було встановлено причини відсутності позивача на роботі 31 січня 2015 року протягом часу, зазначеного у інформації ДП «Укрсервіс Мінтрансу», пояснення у співробітників підрозділу, безпосереднього керівника та відповідно і в самого позивача не відбирались, акт щодо часу та причин відсутності на роботі не складався. Порядок обліку робочого часу в апараті управління ДП «АМПУ» визначено Наказом ДП від 27.06.2013 року №48 «Про організацію обліку робочого часу в апараті управління ДП «АМПУ».

Вказаним наказом визначено, що керівникам структурних підрозділів необхідно визначити відповідальних осіб за ведення, складання, підписання та подання табелю до сектору розрахунків заробітної плати відділу по роботі з персоналом, організації праці та заробітної плати (п.2.1.). Цим же Наказом визначено строки подання табелю та вказано, що сектор розрахунків заробітної плати відділу по роботі з персоналом, організації праці та заробітної плати після відповідної перевірки отриманих від структурних підрозділів Табелів у дводенний термін подає узагальнений табель для нарахування заробітної плати до центральної бухгалтерії (п.5).

У матеріалах справи наявні 2 табелі обліку робочого часу за січень 2015 року, один складений 31.10.2015 року, а інший відкорегований і складений 16.03.2015 року. А відтак, на думку суду відсутні підстави вважати, що 31.01.2015 року з боку позивача мав місце прогул без поважних причин, і до стягнення підлягали кошти заявлені в позові.

Також судом було вирішено питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку( 44 робочих дні) за період з 07.04.2015 року по день прийняття рішення, а саме 12.06.2015 року в розмірі 27 233,80 гривень.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою апелянт вказував на те, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що 31.01.2015 року з боку позивача мав місце прогул без поважних причин». Так як, листом державного підприємства «Укрсервіс Мінтрансу» № 34/186-03 від 11.03.2015 року ДП «АМПУ» надавалася інформація контрольно - пропускної системи адміністративної будівлі Міністерства інфраструктури України по проспекту Перемоги, 14 щодо працівників ДП «АМПУ» зокрема, ОСОБА_3 за січень 2015 року. Відповідно до звіту системи контролю доступу, позивач була відсутня на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня - 31.01.2015 року. У зв'язку з цим, ними було відкореговано табель обліку робочого і позивачу за 31.01.2015 було проставлено прогул.

Проте відповідачем не було надано доказів на підтвердження вищевказаних обставин в силу вимог ст. 60 ЦПК України та п. 12 Положення про оплату праці працівників апарату управління ДП «АМПУ», який є додатком до колективного договору, за яким факт відсутності працівника на роботі протягом певного періоду часу має бути зафіксовано та з'ясовано причини його відсутності. Відсутність працівника на роботі має бути підтверджено відповідними доказами, зокрема, свідченнями інших працівників, актом, поясненнями), а у працівника з'ясовані причини відсутності його на роботі (письмові пояснення).

А тому, на думку колегії суддів, відсутні підстави вважати, що з боку ОСОБА_3 мав місце прогул.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при постановленні судового рішення були допущені порушення норм матеріального права які призвели до постановлення неправосудного рішення.

Згідно положень ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляджу справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позивач заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказувала на помилковість суду першої інстанції у визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У той же час апеляційна скарга відповідача не містить у собі доводів щодо неправомірності нарахування та помилковості розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Сама ж позивач заперечуючи проти апеляційної в порядку положень ст. 292 ЦПК України не скористалась правом на апеляційне оскарження, та не зверталася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Панчук АнниОлександрівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: