АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/271/15 Справа № 201/9912/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г. В. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

30 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_3 23.07.2014 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини та додаткових витрат / а. с. 2-6 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 28.05.2001 року, вони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який хворіє на ДЦП змішаної форми (спастичний террапрез, гіперкінетичний синдром).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2013 року ОСОБА_4 визнано недієздатним і встановлено опіку над ним та призначено опікуном її - ОСОБА_3

Згідно висновку МСЕК від 05.02.2014 року сина визнано інвалідом І групи з дитинства безстроково та визнано, що він потребує постійної нерегульованої сторонньої допомоги та нагляду і за станом здоров'я не може виконувати ніяких видів праці, а тому позивачка доглядає за сином і не може працювати, живучи з сином за рахунок отримуваної від держави соціальної допомоги.

Син проживає з нею-позивачкою і на утримання якого стягувались аліменти з відповідача до повноліття сина, а тепер стягнення аліментів припинено, але відповідач щомісяця, добровільно перераховує їй-позивачці 400 грн. на утримання сина.

Отриману допомогу від держави та відповідача, позивачка, в першу чергу, витрачає на життєво необхідні ліки для сина, а тому на повноцінне харчування грошей не вистачає.

В 2013 році сину позивачки було проведено повторну операцію за Ульза-Бату, яка коштувала 18000 російських рублів, що еквівалентно 4500 грн.

На даний момент позивачка витрачає на придбання життєво-необхідних ліків для сина близько 400 грн. на місяць.

Оскільки, відповідач життям та здоров'ям сина не цікавиться, спілкуватися з ним не бажає, участі у житті сина не приймає, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини; додаткові витрати у розмірі 500 грн. щомісяця; 50% коштів витрачених на лікування сина з жовтня 2013 року по березень 2014 року у розмірі - 4860 грн. /а. с. 2-6/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання його повнолітнього непрацездатного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, довічно у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, стягуючи аліменти на користь опікуна та матері дитини - ОСОБА_3, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 23 липня 2014 року.

Рішення у межах суми платежу за один місяць - допущено до негайного виконання.

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 щомісячно на користь ОСОБА_3 додаткові витрати, пов'язані з лікуванням повнолітнього непрацездатного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн., довічно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 23 липня 2014 року.

Судом стягнено з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 50% додаткових витрат понесених позивачкою за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року на лікування їх непрацездатного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 4860 грн.

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. / а. с. 63-66 /.

Відповідач ОСОБА_2 не погодився з рішенням суду від 06.10.2014 року та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати це рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач вважає, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають істотне значення для справи / а. с. 75-78 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду, в частині стягненого розміру аліментів на утримання повнолітнього сина та в частині розміру стягнених понесених додаткових витрат та утримання сина, - змінити, а в частині стягнення щомісячних додаткових витрат - скасувати, в силу ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання їх повнолітнього непрацездатного сина, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ці вимоги підлягають задоволенню в силу ст. 198 СК України, оскільки син сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом першої групи з дитинства, який потребує постійну нерегульовану сторонню допомогу і нагляд та за своїм станом здоров'я не може виконувати ніякі види робіт, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК від 05.02.2014 року / а. с. 13 /. Крім того, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2013 року ОСОБА_4 визнаний недієздатним, а опікуном призначена його мати - позивачка ОСОБА_3 / а. с. 10 /, яка доглядає за сином і тому немає можливості працювати, отримуючи лише соціальну допомогу на інваліда з дитинства І групи і допомогу на догляд, яка після досягнення сином повноліття складає 1660,75 грн. / а. с.9, 14,160,162 /.

Отже, повнолітній непрацездатний син відповідача потребує матеріальної допомоги, яку його батько взмозі надавати, оскільки останній є працездатним і на момент винесення рішення судом першої інстанції працював в ПАТ «Інтерпайпп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», де його середньомісячна заробітна плата за 6 місяців, з серпня 2014 року по січень 2015 року, склала 4897,16 грн. / а. с.136 /.

Однак, з урахуванням вимог ст. ст. 200,182 СК України та виходячи з дійсних обставин справи, матеріального становища та стану здоров'я, як сина сторін, так і відповідача, який має ряд хронічних захворювань і потребує лікування / а. с. 55-56 /, - колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина з 1/3 частини до 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, до змін матеріального положення сторін.

Щодо рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки щомісячно 500 грн. додаткових витрати, то воно в цій частині не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з відмовою в цих позовних вимогах, з наступних підстав.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей передбачений главою 16 СК України, а застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачено ст. 201 СК України, що не прийняв до уваги суд першої інстанції стягуючи з відповідача на користь позивачки щомісячні додаткові витрати на повнолітнього непрацездатного сина.

Так, згідно ст. 201 СК України, щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, - до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Статтею 185 СК України передбачена участь у додаткових втратах на дитину, але така участь передбачена відносно неповнолітніх дітей, і ця стаття не відноситься до переліку статей, який визначений ст. 201 СК України.

Отже, законом не передбачено стягнення з батьків додаткових витрат на повнолітніх дітей, тому в цих позовних вимогах ОСОБА_3 слід відмовити.

Щодо рішення суду в частині розміру стягнених понесених позивачкою додаткових витрат на утримання сина, то воно в цій частині підлягає зміні, з наступних підстав.

Як було вище зазначено, в силу ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можуть бути стягнені лише на утримання неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що син сторін - ОСОБА_4 народився 08.02.1996 року, отже 18 років йому виповнилося 08.02.2014 року, тобто судом могли бути стягнені додаткові витрати лише до 08.02.2014 року, що не прийняв до уваги суд першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції, проти чого не заперечували обидві сторони, їх син ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, стоїть на диспансерному обліку з діагнозом «розумова відсталість внаслідок ДЦП, ступінь різко вираженої імбецильності, складний омегофренічний дефект (судомний синдром по анамнезу)» / а. с.137 /. Крім того, син сторін є інвалідом першої групи з дитинства, який потребує постійно нерегульовану сторонню допомогу і нагляд та за своїм станом здоров'я не може виконувати ніякі види робіт, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК від 05.02.2014 року / а. с. 13 /.

Отже, ОСОБА_4 є хворою людиною, яка потребує постійного медикаментозного лікування.

Згідно відповідних довідок лікувальних установ (наданих суду сторонами) ОСОБА_4, в період 2013-2014 років, потребував лікування слідуючими медичними препаратами: фінлепсін рітард, нообут, сонапакс, медокалм, магне В6, кардонат, пантокальцин, пантогам, ноофен, нейровітан / а. с. 57,152,153,159,162-163,178 /.

Позивачка, в підтвердження своїх позовних вимог про стягнення понесених нею витрат на ліки для сина, надала суду товарні чеки про придбання ліків в період з 05.01.2013 року по 15.05.2014 року / а. с.179-187 /, згідно яких, крім призначених лікарями ОСОБА_4 фінлепсіну рітарду, нообуту, сонапаксу, медокалму, магне В6, кардонату, пантокальцину, пантогаму, ноофену, нейровітану, - нею були придбані і інші ліки, однак доказів про те, що вони були використані на лікування сина та були призначені йому лікарями позивачка суду не надала.

При вище викладених обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст. 185 СК України, може бути відшкодовано відповідачем 50% вартості лише тих препаратів, які були призначені ОСОБА_4 лікарями, та які були придбані позивачкою лише в період з 05.01.2013 року по 08.02.2014 року включно (моменту повноліття сина сторін), тобто 50% вартості фінлепсіну рітарду, нообуту, сонапаксу, медокалму, магне В6, кардонату, пантокальцину, пантогаму, ноофену, нейровітану.

Згідно товарних чеків про придбання позивачкою ліків в період з 05.01.2013 року по 13.01.2014 року включно / а. с. 179-186 /, останньою було придбано для лікування сина призначені лікарями фінлепсін рітард, нообут, сонапакс, медокалм, магне В6, кардонат, пантокальцин, пантогам, ноофен, нейровітан на загальну суму 3240,30 грн., тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню грошова сума в розмірі 1620,15 грн.

Посилання відповідача на ту обставину, що сину надаються безкоштовно фінлепсін рітард, нообут, санапакс, а тому підстав для відшкодування за ці препарати не вбачається, - не можуть бути прийняті до уваги оскільки в період з 05.01.2013 року по 13.01.2014 року ці ліки були придбані позивачкою за власні кошти, так як вони не були видані безкоштовно, що підтверджується відповідними довідками лікувальних установ. Такі препарати позивачкою були отримані безкоштовно лише в період з листопада 2014 року по січень 2015 року / а. с. 159 /.

Як вбачається з матеріалів справи, сину сторін, за призначенням лікарів / а. с. 15-18 /, було проведено 23.10.2013 року операцію в Російській Федерації (тобто в період неповноліття сина), за що позивачкою 23.10.2013 року сплачено 18 000 російських рублів / а. с.19 /, а отже відповідач, в силу ст. 185 СК України, повинен відшкодувати позивачці 50% від грошової суми сплаченої нею за операцію, тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2258,91 грн. виходячи з курсу валют НБУ станом на 21.10.2013 року / а. с. 200 /, який складав 2,5099 грн. за 10 руб. (18000 х 2,5099 = 4517,82 : 2 = 2258,91).

Отже, при вище викладених обставинах справи, які встановлені судом, колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягнених з відповідача додаткових витрат понесених позивачкою слід змінити з 4860 грн. до 3879,06 грн. (1620,15 + 2258,91 =3879,06).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року, в частині стягненого розміру аліментам на утримання повнолітнього сина та в частині розміру стягнених понесених додаткових витрат на утримання сина, - змінити, а в частині стягнення щомісячних додаткових витрат - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_2 на утримання їх повнолітнього непрацездатного та недієздатного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, стягнення аліментів проводити щомісячно до зміни матеріального положення сторін, починаючи стягнення з 23.07.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина в сумі 3879,06 грн. (три тисячі вісімсот сімдесят дев'ять гривень 06 копійок).

Відмовити ОСОБА_3 в її позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на непрацездатного повнолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно.

В іншій частині рішення суду від 06.10.2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: