Справа № 442/272/15-ц
Провадження № 2/442/374/2015
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2015 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований ЦПК України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема в статті 119 ЦПК України.

Наслідком недотримання зазначених умов є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК України).

Відповідно до статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Одночасно у ч. 3 вказаної статті зазначено, що подана заява повинна бути підписана заявником або його представником із зазначенням дати її подання, а ч. 5 ст. 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Ухвалою судді від 16.01.2015 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано термін протягом п'яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали усунути зазначені у мотивувальній частині ухвали недоліки.

Відповідно до вказаної ухвали, до позовної заяви не додано оригіналу свідоцтва про шлюб.

На виконання вимог вищевказаної ухвали, позивач по справі 04.02.2015 року подала суду заяву про усунення недоліків у позові, однак оригіналу свідоцтва про шлюб яке б свідчило про факт реєстрації шлюбу між сторонами, не представила, Крім цього, позивач в своїх позовних вимогах не просить витребувати дане свідоцтво у відповідача.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, оскільки розгляд справи про розірвання шлюбу провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, у разі невиконання позивачем вимог ухвали судді про усунення недоліків, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене вважаю, що позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконала, так як не подала суду оригіналу свідоцтва про шлюб, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства при вирішенні даної категорії справ, а тому необхідно визнати дану позовну заяву неподаною та повернути її позивачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Як вбачається із ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви, а тому позивачу необхідно повернути сплачений нею судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.327634274.1 від 17.12.2014 року в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Зобов'язати Дрогобицьке УДКСУ Львівської області повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.327634274.1 від 17.12.2014 року в сумі 243,60 грн.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання її копії. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р.Г.Коваль