У х в а л а

іменем україни

05 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Гончара В.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх з відповідачем мати - ОСОБА_6 За життя остання склала заповіт, за яким заповідала належну їй земельну ділянку для ведення товарного виробництва, що розташована на території Яснополянської сільської ради, своєму сину - ОСОБА_5, а земельну ділянку для ведення товарного виробництва, що розташована на території Кіровської сільської ради, вклади в Ощадбанку, а також житловий будинок по АДРЕСА_1 в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області, заповідала ОСОБА_4 У встановлений законом строк позивач звернулася до Оріхівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що заповідалась їй. Зазначала, що державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку знаходиться у відповідача, але в добровільному порядку віддати його ОСОБА_4 він відмовляється. Посилаючись на наведене та те, що за життя матері ОСОБА_5 ухилявся від надання їй допомоги, не забезпечував належний догляд за матір'ю, просила суд, із урахуванням уточнених позовних вимог, усунути ОСОБА_5 від права на спадкування обов'язкової частки спадкового майна: ј частини земельної ділянки площею 5,31 га для ведення товарного виробництва, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області; 1/4 частини грошових внесків, які належали ОСОБА_6 на підставі ощадних книжок, виданих філією Ощадбанку №3011/02 в м. Оріхів Запорізької області; 1/4 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 листопада 2014 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_5 від права на спадкування обов'язкової частки спадкового майна: ј частини земельної ділянки площею 5,31 га для ведення товарного виробництва, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області; ј частини грошових внесків, які належали ОСОБА_6 на підставі ощадних книжок, виданих філією Ощадбанку №3011/02 в м. Оріхів Запорізької області; ј частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, повно з'ясувавши обставин справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин, обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для усунення відповідача від права на спадкування.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області Запорізької області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук