Справа № 359/8379/14-ц Головуючий у І інстанції Кабанячий Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/2048/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 46 31.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

за участю секретаря Микитенко Д.А.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Бориспільська районна державна адміністрація, Державна інспекція сільського господарства України у Київській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,07 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується в с. Вишеньки Бориспільського району, Київської області. ОСОБА_1 є власником суміжної земельної ділянки, на якій він звів будинок та частина якого розташовується на земельній ділянці ОСОБА_2 За наведених обставин просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача знести вказаний будинок, а також стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 знести частину зведеного ним будинку, яка розташовується на земельній ділянці ОСОБА_2, площею 0,07 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовуються в с. Вишеньки, Бориспільського району. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору у розмірі 107 гривень 30 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач не надала жодних допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, зокрема доказів про те, що об'єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці відповідача порушує межі земельної ділянки ОСОБА_2 Крім того, в порушення ст. 212 ЦПК України не було всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи, оскільки не було надано оцінки доказам відповідача та не було враховано висновки суду касаційної інстанції в ухвалі від 02.04.2014 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 25 березня 2010 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,07 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується в с. Вишеньки, Бориспільського району.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в с. Вишеньки, Бориспільського району Київської області. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 20 лютого 2008 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 201 від 25 березня 2008 року про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорта на будівництво житлового будинку громадянину ОСОБА_1, останній на власній земельній ділянці звів будинок.

У відповідності до ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та зобов'язання ОСОБА_1 знести частину зведеного ним будинку суд першої інстанції виходив з того, що частина житлового будинку відповідача перебуває на земельній ділянці ОСОБА_2

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2013 року скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд зазначив, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 09 вересня 2013 року, акту обстеження земельних ділянок від 19 липня 2013 року та іншої земельно-технічної документації. Крім того, зауважив, що позитивне вирішення питання про знесення будь-якого будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі, передбачені законодавством України заходи щодо врегулювання цього питання мирним шляхом.

Так, суд першої інстанції, відхиляючи надані відповідачем докази, а саме висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 09 вересня 2013 року та акт обстеження земельних ділянок від 19 липня 2013 року, як не належні докази, відповідно до ст.ст. 57,58,190 ЦПК України не звернув уваги на наступні обставини.

Згідно акту обстеження земельних ділянок гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_2 в складі членів земельної комісії із залученням інженера-геодезиста ПП «Екватор-2012» від 19 липня 2013 року, ОСОБА_1 здійснює будівництво житлового будинку на підставі Будівельного паспорту в межах земельної ділянки, яка в натурі на місцевості належить останньому.

Згідно висновку будівельно-техічного експертного дослідження від 09 вересня 2013 року № ЕД-1-1-18/13, об'єкт незавершеного будівництва, зведений ОСОБА_1 розташовується повістю в межах земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовується в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області.

Згідно висновку земельно-техічного експертного дослідження від 04 вересня 2014 року № ЕД-1-1-124/14, об'єкт незавершеного будівництва, зведений ОСОБА_1 в межах земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 не порушує меж земельної ділянки ОСОБА_2 Також, зазначено, що відхилення у площі зазначених земельних ділянок за рахунок зміщення їх спільної межі дійсно існує. Зазначене відхилення виникло за рахунок встановлення паркану між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заступом на земельну ділянку ОСОБА_1, зменшивши тим самим її на 122 кв.м.

Також з матеріалів справи вбачається, що право власності позивача на земельну ділянку, що межує з земельною ділянкою відповідача виникло 25 березня 2010 року відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 (т.1 а.с. 5).

Разом з тим, право власності відповідача на земельну ділянку виникло 20 лютого 2008 року відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 (т.1 а.с. 48).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку існує накладення земельної ділянки позивача ОСОБА_2 на земельну ділянку відповідача ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 32-41, 149-153).

Оскільки, на момент набуття права власності на земельну ділянку позивачем, у відповідача вже існувало право власності на його ділянку, колегія суддів приходить до висновку, що взаємне перекриття земельних ділянок сторін сталось через необґрунтовану передачу у власність позивача частини ділянки відповідача, право власності на яку відповідач мав раніше.

Таким чином, наявними у справі доказами встановлено, що будинок відповідача, перебуває в межах його земельної ділянки, на яку частково накладається земельна ділянка позивача, що по суті і дало можливість позивачу вважати, що частина будинку відповідача перебуває на його ділянці.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Бориспільська районна державна адміністрація, Державна інспекція сільського господарства України у Київській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.