Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4900/14-ц
Провадження № 2/553/127/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.09.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі:

головуючого судді Кононенка С.Д.,

при секретарі Бобильовій А.П.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошей ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення із відповідача на його користь вартості за речі, які пропали із його квартири та гаражу, які він здавав у піднайом відповідачу, коштів за невиплачену квартирну плату та судові витрати по справі.

При цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши, що саме ОСОБА_4 він здавав у піднайом свою квартиру із якої відповідач виніс та продав належні ОСОБА_1 меблі та інші речі, в тому числі викрадені із гаражу до якого відповідач мав доступ. На загальну суму в 16 700 грн. Крім того, як стверджує позивач, ОСОБА_4 заборгував йому квартирну плату за помешкання, яке він винаймав у ОСОБА_1 в сумі 14 850 грн.

Також позивач просив суд стягнути із ОСОБА_4 на його користь судові витрати по справі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 вимоги свого довірителя підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі, пославшись, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти вказані позивачем, а отже саме відповідач ОСОБА_4 завдав позивачеві матеріальну шкоду, оскільки речі які зникли із квартири ОСОБА_1 міг забрати та розпорядитися ними на свій розсуд тільки він. Крім того ОСОБА_4 на думку представника, заборгував грошові кошти позивачу, в якості квартирної плати, оскільки винаймав у нього вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що він проживав у помешканні позивача тільки по 2010 рік і сплачував йому кошти за користування його кімнатою у відсутність позивача, маючи в цьому будинку і свої кімнати. Тобто він не укладав із позивачем ні усного ні письмового договору оренди або піднайому квартири. Що стосується зниклих речей, то на момент свого виселення із помешкання позивача всі речі на які вказує ОСОБА_1 були на своїх місцях, а кімнаті залишилася проживати колишня дружина ОСОБА_4, в розпорядженні якої і перебували всі хатні речі позивача. Куди вони поділися після його відїзду він не знає. Ключів від гаражу, яким користувався ОСОБА_1 у відповідача взагалі не було.

Таким чином ОСОБА_4 вважає позов ОСОБА_1 надуманим і необґрунтованим.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_3, кожна окремо в судовому засіданні також заперечили проти позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не має ніякого відношення до пропажі речей ОСОБА_6, оскільки він з 2011 року проживав у своєї сестри і відсутні будь які дані, що він вивозив із помешкання ОСОБА_1 будь-які речі.

Кім того відсутні будь-які відомості про укладення між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 договору оренди або піднайому житла, а отже позовні вимоги позивача необґрунтовані.

Суд вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представників, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини по справі та вимоги на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних обставин.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 прийшов проживати у помешкання за адресою м. Полтава, вул. Сакко, 8, яке належало ОСОБА_1 у 2005 році за усною домовленістю із позивачем, де проживав із ОСОБА_7 із якою він пізніше зареєстрував шлюб і яка стала матірю його сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до серпня 2011 року.

Що стосується позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення із відповідача на його користь вартості зниклого із квартири та гаражу майна, то згідно пояснення сторін відповідач ОСОБА_4 ніколи не укладав з позивачем ніякого договору оренди житла, жодного акту про прийняття речей у користування не підписував. В свою чергу, ОСОБА_9 і на даний час зареєстрована у помешканні ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того в матеріалах справи міститься розрахункова книга обліку електроенергії за адресою АДРЕСА_1 за 2011 рік, видана на імя ОСОБА_4, якою зокрема підтверджується факт сплати електроенергії за вказане приміщення ОСОБА_9

Згідно довідки про місце проживання виданої головою селищного комітету мікрорайону «Терновщина» ОСОБА_4 з 01 серпня 2011 року по вересень 2013 року проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у помешканні своєї сестри ОСОБА_10.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_11, сусід ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_4 не проживав у помешканні позивача із серпня 2011 року по липень 2014 року. Крім того він повідомив, що при виїзді із вказаного житла ОСОБА_9, вона вивозила речі, в тому числі і меблі, які він допомагав їй завантажувати.

Допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що дійсно 20 років назад у квартирі ОСОБА_1 були меблі і речі. Але вони не бачили щоб ОСОБА_4 щось виносив із помешкання позивача.

Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, і не заперечував, що мав доступ до помешкання, з якого на його думку ОСОБА_4 було викрадено речі.

Згідно витребуваного із Ленінського райвідділу УМВС України в Полтавській області відмовного матеріалу, який міститься у матеріалах даної справи, вбачається, що ще 02.12.2010 р. ОСОБА_1 звертався до органів УМВС з заявою в якій звинувачував ОСОБА_4 у заміні замків у його гаражі і помешканні та висловлював занепокоєння за свою особисту безпеку. Але 10 грудня 2010 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, якою також встановлено відсутність спричинення ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Що стосується позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення із відповідача на його користь коштів за невиплачену квартирну плату, то із досліджених вище доказів і пояснень свідків і відповідача, ОСОБА_4 проживав у помешканні позивача до серпня 2011 року, без укладення договору оренди або найму житла.

Разом з тим, згідно статті 811 ЦК передбачено обовязковість укладення договорів найму житла у простій письмовій формі.

Але позивач ОСОБА_1 ні під час подання позовної заяви, ні під час розгляду справи по суті, не надав жодного письмового доказу укладення договору найму житла.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при застосуванні положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Проте, за весь час розгляду справи позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, який би свідчив про причетність відповідача ОСОБА_4 до незаконного заволодіння якимись речами і їх перебування у ОСОБА_4 на час розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем та здобутими в судовому розгляді доказами було доведено, що він не причетний до зникнення речей, які належали ОСОБА_1, та не має ніякого відношення до сплати на користь позивача, ніби то існуючої заборгованості за квартирну плату.

Крім того, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 811 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 60, 88, 169, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошей відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_14