АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 05 грудня 2012 року між сторонами був укладений договір ощадного рахунку та обслуговування платіжної карти на який позивач вносив вільні гроші.

17 грудня 2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників карткового продукту «Домовичок». Відповідно до цього Договору позивач отримав банківську картку.

15 січня 2015 року позивачем внесено на останній рахунок картку «Домовичок» 10 000 грн. з метою уникнення додаткових комісій при проведенні розрахунків за цією карткою під час подорожі за межами України.

20 січня 2015 року відповідач в односторонньому порядку ввів комісію 30% від суми платежу на всі операції з платіжними картами в банкоматах і РОS- терміналах торгівельних мереж виконаних за межами України, внаслідок чого у період з 20 по 23 січня 2015 року під час перебування позивача за межами країни і проведення розрахунків із використанням вказаних платіжних карток, стягнув комісію за проведення операцій в сумі 5064.55 грн.

Зазначаючи про безпідставність таких дій Банку, позивач просив стягнути з останнього на свою користь 5064.55 грн., 482.73 грн. штрафу за період з 24 січня по 04 червня 2015 року, розрахованого виходячи з облікової ставки Національного Банку України на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України, 1000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.(а.с. 1-4)

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що у період з 05 листопада 2014 року до 05 лютого 2015 року різниця між індикативним курсом НБ України та реальним курсом за яким Банк та клієнти могли придбати іноземну валюту становила близько 30%. 20 січня 2015 року Банком було прийнято односторонній правочин за яким введено 30% комісію від вартості проведення операцій безготівкової оплати товарів чи послуг та операцій видачі готівкових грошових коштів в банківський установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, відкритої в національній валюті України - гривні. Таке право Банку було обумовлено підписаними позивачем правочинами, зокрема: п.п. 3.13-3.14, 4.3.6, 6.2 Договором № 149-61697-Ф/11KRD від 05 грудня 2011 року на відкриття «ощадного» рахунку та обслуговування платіжної картки АБ «Укргазбанк» та п. 3.8-3.9, 6.3.9-6.3.10, 8.2 заяву-анкету №BL8-3944-Ф/14- KRD від 17 грудня 2014 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників карткового продукту «Домовичок». Вимоги позивача в частини стягнення штрафу на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України і відшкодування моральної шкоди вважав необґрунтованими, оскільки позивач не є суб'єктом господарської діяльності, а відшкодування моральної шкоди вважав безпідставними. (а.с. 47-49)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 суму комісії в розмірі 5064,55 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн., в задоволенні інших вимог відмовлено. (а.с.61-65)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати в частині задоволених вимог позивача і ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував вимог законодавства та фактичних обставин на які відповідач посилався обґрунтовуючи заперечення проти заявленого позову та дійшов помилкового висновку про його задоволення. (а.с. 67-71)

В судовому засіданні представник апелянта Самойленко А.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити, ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 грудня 2011 року між сторонами був укладений договір № 149-61697-Ф/11KRD ощадного рахунку та обслуговування платіжної карти АБ «Укргазбанк». (а.с. 5-15)

За пунктом 8.2 цього Договору, Банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до тарифів шляхом вчинення одностороннього письмового правочину Банку. Такий односторонній письмовий правочин Банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки Банку та/або Клієнта за цим Договором. Такий правочин набуває чинності з дати вказаної в ньому. Банк вправі вчиняти односторонній письмовий правочин шляхом розміщення (оголошення) письмового правочину Банку на дошках (дошці) об'яв Банку, що розміщуються в загальнодоступних для Клієнтів місцях (операційна зала Банку, мережа Інтернет). У кожному разі вчинення Банком одностороннього письмового правочину Банку, такий правочин розміщується (оголошується) Банком на дошках (дошці) об'яв та сайті Банку до 20 числа та набуває чинності з дати, вказаної в ньому, але не раніше 1-го числа місяця наступного за місяцем, в якому було розміщено (оголошено) загальний односторонній письмовий правочин Банку.

17 грудня 2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників карткового продукту «Домовичок», заява-анкета №BL8-3944-Ф/14- KRD від 17 грудня 2014 року. (а.с. 16-28)

За пунктом 10.3.1 цього Договору, сторони домовились, що Банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки, шляхом вчинення одностороннього письмового правочину Банку. Такий односторонній письмовий правочин Банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки Банку та/або клієнта за цим договором. Банк вправі вчиняти односторонні письмові правочини шляхом розміщення (оголошення) письмового правочину Банку на дошках (дошці) об'яв Банку, що розміщуються в загальнодоступних для клієнтів місцях, а саме - операційній залі Банку, а також в мережі Інтернет. Правочин розміщується (оголошується) Банком на дошках (дошці) об'яв та на сайті Банку за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни та доповнення до цього Договору.

20 січня 2015 року відповідач в односторонньому порядку ввів позивачу комісію 30% від суми платежу на всі операції з платіжними картами в банкоматах і РОS- терміналах торгівельних мереж виконаних за межами України, внаслідок чого у період з 20 по 23 січня 2015 року під час перебування позивача за межами країни і проведення розрахунків із використанням вказаних платіжних карток, Банк стягнув комісію за проведення операцій в сумі 5064.55 грн.(а.с. 30-32)

Цих обставин сторони не заперечували і в суді апеляційної інстанції.

Проте, за змістом вищевказаних Договорів, такий односторонній правочин Банку від 20 січня 2015 року набував чинності не раніше ніж з 01 лютого 2015 року.

Тому, з огляду на положення ст. 651, ч. 1 ст. 1066, ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, п. 14.10 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ (із змінами), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення із Банку на користь позивача 5064.55 грн. безпідставно стягнутої комісії.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача 482.73 грн. штрафу за період з 24 січня по 04 червня 2015 року, розрахованого виходячи з облікової ставки Національного Банку України на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України, сторони не оскаржували.

Проте стягнувши із відповідача на користь позивача 1 000 грн. грошової компенсації моральної шкоди суд першої інстанції не врахував, що 17 вересня 2011 р. набув чинності Закон від 19 травня 2011 р. N 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є нерухомим майном, а також шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами ЦК (статті 1209 - 1211).

Відповідно до вимог частини 1 ст. 1209 ЦК України, виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Отже, законом передбачено право споживача послуг на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Оскільки до суду не надано і в судовому засіданні не встановлено наявності обставин і доказів з якими Закон пов'язує виникнення права на відшкодування шкоди, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь із Банку 1 000 грн. грошової компенсації моральної шкоди задоволенню не підлягають. Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення в цій частині - скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Оскаржуваним рішенням не вирішено питання про стягнення на користь держави судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, проте таких доводів апеляційна скарга не містить, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вказаного питання не вирішувала. При цьому такий недолік може бути виправлений районним судом в порядку ст. 220 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь із Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - 1 000 грн. грошової компенсації моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/13650/2015

Унікальний номер 759/8935/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ЗаєцьТ.О.

Доповідач Левенець Б.Б.