АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Коваль А.А.,

з участю адвокатів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районого суду м.Полтави від 19 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Полтавської міської ради, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Полтавській області про виділ в натурі частки в нерухомому майні,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки в нерухомому майні, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2006 року їй та відповідачу ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці нежитлового приміщення (магазину) розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2013 року, розподілено нежитлові приміщення розташовані по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до варіанту № 3 Висновку № 45 додаткової будівельно-технічної експертизи від 30 липня 2012 року. Для здійснення такого розподілу нежитлових приміщень зобов'язано сторін здійснити переобладнання. Зазначені в рішення переобладнання виконано. Однак між позивачкою та відповідачкою продовжують виникати суперечки з приводу володіння та користування спільною частковою власністю, зокрема, стосовно користування системою електропостачання, водопостачання, опалення та інше. Тому позивачка просила суд виділити в натурі частку в нежитлових приміщеннях, що розташовані в житловому будинку по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 3 Висновку № 45 додаткової будівельно-технічної експертизи від 30 липня 2012 року, а саме: коридор 9 площею - 12,20 кв.м.; коридор 9а площею - 3.60 кв.м.; вбиральню 10 площею - 3.00 кв.м.; теплогенераторну 12 площею 4.80 кв.м.; кабінет 13 площею - 6.20 кв.м; кабінет 14 площею - 8.90 кв.м.; електрощитові 15 площею 3.90 кв.м.; 1/2 частину тамбура 16 площею - 1.85 кв.м. ( 3.70 х1/2); тамбур 17 площею - 1.70 кв.м.; частину зали 18 площею - 225.45 кв.м. та виділити їх в окремий об'єкт нерухомості загальною площею 271.60 кв.м., що зафарбовані в оранжевий колір на плані нежитлових приміщень додаток № 2 до експертизи та визнати за ОСОБА_6 право особистої приватної власності на виділену в натурі та в окремий об'єкт нерухомості частку в нежитлових приміщеннях, що розташовані в житловому будинку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 15.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 уточнила та просила суд виділити в натурі із спільної часткової власності 1/2 частку об'єкту нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та вцілому складається з наступних нежитлових приміщень: коридору 9 площею - 12,20 м2; коридору 9а площею - 3.60 м2; вбиральні 10 площею - 3.00 м2; теплогенераторної 12 площею 4.80 м2; кабінету 13 площею - 6.20 м2; кабінету 14 площею - 8.90 м2; електрощитової 15 площею 3.90 м2; тамбура 16 площею - 2.6 м2; тамбура 17 площею - 1.80 м2; зали 18 площею - 225.2 м2, виділивши їх в окремий об'єкт нерухомого майна загальною площею 272.2 м. Скасувати право її спільної часткової власності на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 361.3 м2. Скасувати право спільної часткової власності на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 185,9 м2. Визнати право особистої приватної власності на нежитлове приміщення як окремий об'єкт нерухомого майна що складає одиницю, та складається з наступних нежитлових приміщень : коридору 9 площею - 12,20 м2; коридору 9а площею - 3.60 м2; вбиральні 10 площею - 3.00 м2; теплогенераторної 12 площею 4.80 м2; кабінету 13 площею - 6.20 м ; кабінету 14 площею - 8.90 м ; електрощитової 15 площею 3.90 м ; тамбура 16 площею - 2.6 м ; тамбура 17 площею - 1.80 м ; зали 18 площею - 225.2 м загальною площею 272.2 м2 розташованого за адресою АДРЕСА_1. Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки в нерухомому майні - задоволено.

Виділено ОСОБА_5 в натурі із спільної часткової власності, з визнанням за нею права власності на 1/2 частку об'єкту нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та складається з коридору 9 площею - 12,20 кв.м; коридору 9а площею - 3.60 кв.м; вбиральні 10 площею - 3.00 кв.м; теплогенераторної 12 площею 4.80 кв.м; кабінету 13 площею - 6.20 кв.м; кабінету 14 площею - 8.90 кв.м; електрощитової 15 площею 3.90 кв. м; тамбура 16 площею - 2.6кв. м; тамбура 17 площею - 1.80 кв.м; зали 18 площею - 225.2 кв.м. , а всього загальною площею 272.2 кв.м .

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 272,2 кв.м.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 січня 2015 року припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 185,9 кв.м.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 січня 2015 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2014 року, викладено треті й абзац резолютивної частини в наступному вигляді: «Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/2 частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 361,3 кв.м.»

ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 23.03.2006 року ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці нежитлового приміщення (магазину) розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 361,3 кв.м. та по 1/2 частині нежитлового приміщення, площею 185,9 кв.мна підставі свідоцтва від 05.09.2008 року площею 185,9 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2013 року, розподілено нежитлові приміщення розташовані по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до варіанту № 3 висновку № 45 додаткової будівельно-технічної експертизи від 30 липня 2012 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_7

Виділено у користування ОСОБА_5 наступні приміщення : коридор 9 площею - 12,20 кв.м.; коридор 9а площею - 3.60 кв.м.; вбиральню 10 площею - 3.00 кв.м.; теплогенераторну 12 площею 4.80 кв.м.; кабінет 13 площею - 6.20 кв.м; кабінет 14 площею - 8.90 кв.м.; електрощитові 15 площею 3.90 кв.м.; 1/2 частину тамбура 16 площею - 1.85 кв.м. ( 3.70 х1/2); тамбур 17 площею - 1.70 кв.м.; частину зали 18 площею - 225.45 кв.м.

Загальна площа приміщень 271.60 кв.м., що зафарбовані в оранжевий колір на плані нежитлових приміщень додаток № 2 до експертизи.

Виділено у користування ОСОБА_4 наступні нежитлові приміщення : 1/2 частину тамбура 16 площею - 1.85 м.кв.( 3.70 х 1/2); частину зали 18 площею - 83.15 кв.м.; зал 23 площею - 170,20 кв.м.; тамбур 23а площею - 3.50 кв.м.; санвузол 27 площею - 2.70 кв.м.; комору 28 площею - 5.60 кв.м.; топічну 29 площею - 4.60 кв.м.

Загальна площа приміщень 271.60 м.кв., що зафарбовані у фіолетовий колір на плані нежитлових приміщень додаток № 2 до експертизи.

Для здійснення такого розподілу нежитлових приміщень зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4здійснити наступні переобладнання: розділити приміщення зали 18 площею 308.60 кв.м. на два приміщення площею 225.45 кв.м та 83.15 кв.м, улаштувавши перегородку; розділити приміщення тамбура 16 площею 3,7 м .кв на два приміщення площею 1,85 м.кв. та 1,85 м.кв. улаштувавши перегородку; улаштувати додаткові виходи, відповідно п.8.5 ДБН В.2.2-23:2009 Будинки і споруди Підприємства торгівлі на базі існуючих віконних отворів; обладнати приміщення самостійними системами електропостачання, каналізації, водопостачання та опалення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року вищевказане рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2013 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст. 364, ч.ч.1,2 ст. 358, ст. 367 ЦК України та виходив з того, що згідно висновку судового експерта ОСОБА_7 від 16.05.2014 року технічно можливо виділити в натурі ОСОБА_5 1/2 частину нежитлових приміщень в особисту приватну власність.

Колегія суддів з таким висновком місцевого суду погодитися не може, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Суд першої інстанції в основу рішення поклав висновок судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2014 року про можливі варіанти виділу 1/2 частини приміщення, що належить на праві власності ОСОБА_5

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2014 року судового експерта ОСОБА_7, в особисту приватну власність ОСОБА_5 технічно можливо виділити в натурі 1/2 частину нежитлових приміщень із спільної часткової власності, а саме коридор 9 площею - 12,20 кв.м; коридор 9а площею - 3.60 кв.м; вбиральня 10 площею - 3.00 кв.м; теплогенераторна 12 площею 4.80 кв.м; кабінет 13 площею - 6.20 кв.м; кабінет 14 площею - 8.90 кв.м; електрощитова 15 площею 3.90 кв. м; тамбур 16 площею - 2.6кв. м; тамбур 17 площею - 1.80 кв.м; зали 18 площею - 225.2 кв.м. , а всього загальною площею 272.2 кв.м.. Новостворені приміщення (тамбур 16 площею 2,6 кв.м. та тамбур 16-а площею 1,8 кв.м.) в нежитлових приміщеннях, що розташовані по АДРЕСА_1 відповідають вимогам п. 6.1.3 ДБН В.2.2.-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» п. 6.2.8 ДБН В. 2.2-23:2009 Будинки і споруди підприємства торгівлі частині об'ємно-планувального рішення.

В даному випадку площа приміщень, що виділена в користування ОСОБА_5 збільшена на 0,60 кв.м. (272,2-271,6).

Судом першої інстанції прийнято як докази вартості належних кожної із сторін на праві власності приміщень висновки спеціалістів про вартість нлежних їм приміщень з урахуванням часток кожної у спірному майні.

В особисту приватну власність ОСОБА_4 технічно можливо виділити в натурі 1/2 частину нежитлових приміщень із спільної часткової власності, а саме: тамбур 16а, площею 1,8 кв.м, зал 18а, площею 83,4 кв.м, зал 23 площею 170,2 кв.м, тамбур 23а площею 4,6 кв.м. Загальна площа нежитлових приміщень складає 271,8 кв.м.

Відповідач з самого початку розгляду справи не погоджувався з таким виділом, а компенсацію за такий виділ майна ні позивачка, ні суд першої інстанції відповідачці не пропонували, а відповідачка такої згоди не надавала. Варіант виділу частки ніякої компенсації вартості не передбачав.

Виділивши частку в майні ОСОБА_5, місцевий суд взагалі не вказав в мотивувальній та резолютивній частині рішення вартість частки майна, що виділяється позивачці та вартість частки нерухомого майна, що залишається у відповідачки, що є недопустимим при виділенні частки з спільного майна, відповідно до розподілу останньої, що належить власнику, відповідно до свідоцтва про право власності на майно.

Згідно висновку експертного оціночно-будівельного дослідження №195 від 01.11.2013 року за заявою ОСОБА_5 ринкова вартість 1/2 чатсини нежитлових приміщень , площею 271,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 складає без ПДВ 3 108 410 грн.

Згідно звіту за заявою ОСОБА_4 про оцінку вартості нежитлових приміщень, площею 186, 6 кв.м розташованих за адресою: АДРЕСА_1 від 31.10.2013 року їх вартість складає 1 819 861 грн. Вартість нежитлового приміщення загальною пложщею 85 кв.м за цією ж адресою, яке знаходиться у власності ОСОБА_4 складає 573 000 грн. Загальна вартість становить 2 392 916 грн., тобто вартість частки майна, що залишається у ОСОБА_4 після вказаного виділу менша на 715 494 грн. ніж вартість частки ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами доказів, місцевий суд виділяючи в натурі ОСОБА_5 1/2 частину нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках не звернув уваги, що ці приміщення не є єдиним нерухомим об'єктом, а тому його розподіл без попереднього об'єднання в єдиний об'єкт неможливий. Окрім того, проводячи такий розподіл між сторонами, згідно висновку №20 судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2014 року, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідачці ОСОБА_4 виділяються приміщення, площа яких є меншою (271,80 кв.м) ніж у позивачки ОСОБА_5 (272,2 кв.м), проте, питання про одержання іншою співвласницею грошової або іншої матеріальної компенсації вартості зменшення її частки судом не вирішувалось.

Виділивши частку нерухомого майна за вищевказаною адресою ОСОБА_5, яка вища за вартістю та більша за площею від частки майна, що залишається у ОСОБА_4, суд фактично порушив право власності останньої без відповідної компесації майнових втрат від такого виділу.

Невірним є висновок суду про те, що позивачкою та відповідачкою виконані всі переобладнання, відповідно до вимог чинного рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.02.2013 року, так як надані документи ОСОБА_5 як докази начебто виконаних переобладнань не є доказами виконання таких робіт.

Позивачем не надано доказів фактичного виконання робіт по електрофікації, каналізації, водопостачанню та опаленню приміщень, що виділяються в користування кожній стороні відповідно до розробленої та затвердженої проектної документації.

Крім того, сторони в суді першої та апеляційної інстанцій підтвердили, що ними не улаштовані додаткові виходи на базі існуючих віконних отворів.

Прийнявши як доказ експертний висновок Полтавського відділення №595 ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, який передбачає розроблення технічної документації для виконання рішення апеляційного суду від 12.02.2013 року, суд не надав йому оцінку.

Поклавши в основу свого рішення висновок судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2014 року, місцевий суд не звернув уваги на те, що за варіантом виділу 1/2 частини приміщення-магазину ОСОБА_4 виділяється пандус входу в приміщення, який розташований на земельній ділянці, яка не виділялась сторонам для таких робіт виконкомом Полтавської міської ради, а отже фактично передбачає з самовільний захват та самочинну будівлю пандусу, що є неприйнятним.

Виділивши ОСОБА_5 1/2 частину об'єкту нерухомого майна у власність, суд відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №20 від 16.05.2014 року, який передбачає збільшену площу приміщення кожної із сторін, від площі, що зазначена у правовстановлюючих документах, не перевірив відповідність такого виділу будівельним, архітектурним, санітарним та пожежним нормам відповідно до висновків компетентних органів.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечувала проти задволення позовних вимог ОСОБА_5 щодо виділення в натурі частки в нерухомому майні, окрім того, розподіл спірного майна без попереднього об'єднання в єдиний об'єкт неможливий, відповідачці ОСОБА_4 при такому розподілі виділяється менша площа приміщень та дешевша за вартістю, ніж у позивачки, про що ОСОБА_4 категорично зазначала та заперечувала, питання сплати компенсації вартості зменшення її частки судом не вирішувалося, сама ОСОБА_4 проти позовних вимог повністю заперечувала, варіант виділу ОСОБА_5 ? частини нерухомого майна відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2014 року не узгоджений з компетентними службами на предмет відповідності архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним правилам, відсутні докази виконання усіх робіт кожною з сторін в частині газофікації, електрофікації, каналізації, водопостачання та опалення, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про необхідність задовлення позовних вимог ОСОБА_5, вирішивши питання виділення в натурі їй частину нежитлових приміщень, порушивши майнові права відповідачки ОСОБА_4, а тому рішення та додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленнм нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2014 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 січня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Полтавської міської ради, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Полтавській області про виділ в натурі частки в нерухомому майні - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

Л.М. Омельченко