У Х В А Л А

6 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про повернення авансового платежу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 авансовий платіж у розмірі 22 897 грн 04 коп. У решті вимог відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року рішення районного суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 284 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року в не скасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини другої статті 570 ЦК України.

Перевіривши до води заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив із того, що отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_5 кошти є авансовим платежем, а не завдатком, про що свідчать відповідні розписки, а тому такий аванс підлягає поверненню. Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_5 визнав факти завдання ним збитків житловому будинку ОСОБА_4, що є підставою для відшкодування матеріальної шкоди.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що будівельні матеріали, використані ОСОБА_3 в ході будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку ОСОБА_5, є безпідставно набутим майном, яке останній повинен повернути ОСОБА_3, а враховуючи неможливість їх відокремлення, тому вони підлягають стягненню у вигляді їх вартості.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року, суд, виходив із того, що оскільки договори купівлі-продажу будинку й частини земельних ділянок, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в розмірі 968 429 грн є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду касаційної інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог про стягнення авансу за попереднім договором є помилковим.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про повернення авансового платежу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін