УХВАЛА ІМЕНЕМ України
21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на повторне заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, зазначаючи, що 11 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % річних за користування кредитом та обов'язком здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 28 липня 2014 року виникла заборгованість в сумі 8 193 грн 71 коп. На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору.

Повторним заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2006 року б/н у розмірі 8 193 грн 71 коп. та судові витрати у розмірі 339 грн 60 коп.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 11 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 48 % річних на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки (а. с. 8, 9-14).

Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 28 липня 2014 року в нього виникла заборгованість: за кредитом - 955 грн 68 коп., за відсотками за користування кредитом - 6 371 грн 66 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частини), 366 грн 37 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 6-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором із своєчасного та повного погашення необхідних щомісячних платежів утворилась заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску позовної давності, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 здійснював часткові виплати за договором кредиту, зокрема, останній платіж було зроблено 22 серпня 2012 року, та дійшов висновку про те, що перебіг трирічного строку позовної давності є перерваним і з 23 серпня 2012 року трирічний строк позовної давності почався заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку зарахуванню не підлягає. Отже при зверненні з позовом 22 жовтня 2014 року позивачем строк позовної давності не пропущено.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна, оскільки фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, судами не встановлено.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Строк дії картки та відповідно строк погашення кредиту в повному обсязі судом не встановлено, що унеможливлює вирішення питання про початок перебігу позовної давності.

Апеляційний суд зазначених недоліків не усунув та, зазначаючи про переривання позовної давності здійсненням відповідачем 22 серпня 2012 року платежу, не врахував, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу, а визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Оскільки на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України суди фактичних обставин щодо строку погашення кредиту в повному обсязі та строку дії картки не встановили, із перебігом позовної давності належним чином не визначились, а допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 22 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік