АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Левенця Б.Б.

РейнартІ.М.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 58823,30 грн. розміру матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, судовий збір у розмірі 588,30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 При цьому вказує, що висновок експертизи не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. Також зазначає, що суд не взяв до уваги, що ушкодження транспортного засобу, отримані в результаті ДТП, взагалі не відповідають пошкодженням, які вказано в експертизі.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 апеляційну скаргу просив відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 1

________________________________

Справа № 759/21006/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/12660/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Пятничук І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

липня 2015 рокузалишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 30 липня 2014 року о 18 год. 20 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по проспекту Червонозоряному, не врахувала дорожньої обстановки та при розвороті на зелений сигнал основного світлофору не надала дорогу транспортному засобу «Ямаха», державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до зіткнення та стало причиною пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду від 5 вересня 2014 року було встановлено, що ОСОБА_3 порушено пункти 2.3 (б) та 16.6 Правил дорожньою руху, при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала. Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а. с. 92).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 липня 2014 року (а. с. 65-68) щодо пошкоджень, які отримано внаслідок ДТП мотоциклом позивача вказано: пошкодження керуючого колісного диску, переднього крила і щитка приборів, подряпини на правій боковій частині кузова.

Відповідно до висновку № 1-27/10 експертного автотоварознавчого дослідження мотоцикла YAMAHA, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, складеного від 27 жовтня 2014 року, вартість відновлювального ремонту мотоцикла YAMAHA на дату дослідження становить 168612,40 грн.; розмір матеріального збитку, заподіяного власникові мотоцикла YAMAHA, у результаті його пошкодження при ДТП, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу, становить 58823,30 грн. (а. с. 9-28).

Відповідно до інформації, наданої Центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України, від 24 лютого 2015 року та Управлінням державної автомобільної інспекції ГУ в м. Києві МВС України від 24 лютого 2015 року повідомлено про те, що відповідно до бази даних ДАІ у період з 30 липня 2014 року по 27 жовтня 2014 року мотоцикл YAMAHA, державний номер НОМЕР_2, на території України за участю ОСОБА_2 перебував в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 30 липня 2014 року, внаслідок даної пригоди водію ОСОБА_2 надано першу медичну допомогу, мотоцикл YAMAHA отримав механічні пошкодження передньої центральної частини, бокової правої частини, задньої центральної частини, бокової лівої частини (а. с. 119, 120).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником КТЗ мотоцикла, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 8).

Відповідач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу - автомобіля «Форд Фіеста», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 153).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи у відшкодування матеріальної шкоди 58823,30 грн., суд обґрунтовано виходив з того, що шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання апелянта на те, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 27 жовтня 2014 року складений з порушенням порядку проведення та оформлення відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, є безпідставнимта спростовується роз'ясненнями та доповненнями, наданими експертом ЛавровимО.Г. в судовому засідання 1 липня 2015 року. Крім того, судом роз'яснювалось учасникам судового розгляду про можливість призначити по справі судову авто товарознавчу експертизу з метою визначення збитків позивача та розміру відшкодування, однак сторонами вказане клопотання не заявлялось.

Доводи апелянта, що до моменту проведення дослідження мали місце події позивача, які привели мотоцикл до зруйнованого стану, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 липня 2014 року, висновком № 1-27/10 експертного автотоварознавчого дослідження від 27 жовтня 2014 року, листом ЦБДР та АС МВС України від 24 лютого 2015 року, листом УДАІ ГУ в м. Києві МВС України від 24 лютого 2015 року. За інформацією органів Міністерства внутрішніх справ України, у період з 30 липня 2014 року по 27 жовтня 2014 року на території України, у тому числі у м. Києві, за участю мотоцикла позивача зареєстрована одна дорожньо-транспортна пригода (зіткнення з автомобілем відповідача), що мала місце 30 липня 2015 року у Голосіївському районі м. Києва.

Доводи апелянта з приводу того, що після дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл ОСОБА_2 знаходився у повністю робочому стані, є безпідставними з огляду на характер механічних пошкоджень, та спростовуються матеріалами справи, яким дана оцінка вище.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмовити у задоволенні позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Б.Б. Левенець

І.М. Рейнарт