Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1983/15 Головуючий у 1-й інстанції: Профатило П.І.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після народження дитини відповідач не приймає та не бажає приймати участь у житті та вихованні доньки, не відвідує її, не піклується про її навчання, розвиток, не цікавиться станом її здоров'я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Жодного разу за чотири роки відповідач не виявив бажання поспілкуватися з дитиною.

Крім того, вона неодноразово зверталася з заявами до органів внутрішніх справ з приводу погроз їй та дитині, але допомоги від міліції не отримала, адекватного реагування з боку відповідача не було.

Також, відповідач протягом тривалого часу не сплачує аліменти на утримання доньки.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2015 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки є доцільним, оскільки ОСОБА_3 на теперішній час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_5, свідомо нехтує ними, а саме: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею дошкільної освіти, а вихованням цієї дитини, її духовним розвитком та матеріальним забезпеченням займається лише позивач.

З такими висновками суду погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (з подальшими змінами) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Відповідно до вимог ст. 164 СКУкраїни, Конвенції про права дитини, позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивач проживає за адресою АДРЕСА_1, разом із малолітньою донькою та батьками, що вбачається з копії довідки ТОВ "Цидило и К" № 705 від 30.09.2014 року (а.с. 9).

Дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні КЛПЗ "Міська дитяча лікарня" м. Слов'янська з 17.01.2012 року по 30.01.2012 року та з 26.02.2013 року по 12.03.2013 року. Під час перебування дитини у лікарні догляд за дитиною здійснювала мати - ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 312 від 26.09.2014 року, виданої КЛПЗ "Міська дитяча лікарня" м. Слов'янська (а.с. 11).

Згідно характеристики про виконання батьківських обов'язків від 24.09.2014 року, складеної вихователем групи дошкільного навчального закладу № 2 "Оленка", ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дитячий садок з 01.06.2012 року. За час перебування дитини у садочку мати приймає активну участь у житті дитячого колективу, допомагає організовувати дитячі свята, дитячі тематичні розваги, допомагає під час ремонтних робіт групи садочка. Дитина завжди охайна, доброзичлива, розвинута за своїм віком. За період знаходження дитини батько до дитячого садка не приходив (а.с. 22).

З пояснювальної медсестри дошкільного навчального закладу № 2 "Оленка", від 14.10.2014 року вбачається, що довідки про стан здоров'я дитини ОСОБА_5 приносить матір - ОСОБА_4 За час перебування дитини у дитячому садочку вона (медсестра) батька не бачила (а.с. 34).

Як вбачається з відповіді на запит з ТОВ "Лікувально - діагностичний центр" № 77 від 15.10.2014 року, дитина ОСОБА_5 у період з 10.12.2012р. по 14.10.2014р. 5 разів отримувала консультації лікаря отоларинголога, на які її приводила мати - ОСОБА_4 (а.с. 39).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.12.2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

Згідно довідки старшого державного виконавця ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області Гриценко В.І. має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, яка станом на 01.12.2014 року становить 14 510,38 грн. (а.с. 100). З вказаної довідки також вбачається, що відповідач сплачує аліменти на дитину, несплата за період грудень 2010р.-грудень 2014р. мала місце у січні, травні, серпні, листопаді-грудні 2011р., січні, травні, грудні 2012р., лютому, квітні, червні, липні, вересні, жовтні 2013р., квітні-вересні 2014р. Вказані обставини підтверджуються і наданими суду копіями квитанцій (а.с. 52-61, 124-126).

Відповідач купує донці дитячі речі, іграшки, оплачує відвідування басейну, що вбачається з наданих суду копій чеків, квитанцій (а.с. 62, 63, 64а, 64б, 64в).

З заяв позивача від 30.05.2011 року та від 20.11.2011 року вбачається, що вона зверталася до Слов'янського ВМ ГУМВС України в Донецькій області з заявами про прийняття мір до ОСОБА_3, оскільки вона боїться за своє життя та за життя дитини (а.с. 15-18).

За результатами розгляду вищевказаних заяв у порушенні кримінальної справи за ст.ст. 129, 296 КК України було відмовлено, що підтверджується копіями постанов про відмову у порушенні кримінальної справи від 23.11.2010р. та від 07.06.2011р. (а.с. 68, 69).

Також судом встановлено, що сторони по справі мають особисті неприязні стосунки.

Відповідно до характеристики вих. № 422 від 17.11.2014 року, виданої директором ТОВ "Ліра ЛТД", відповідач за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 70).

Крім іншого, згідно відповіді на запит суду з КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська" від 14.01.2015р. відповідач на обліку у КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська" не перебуває (а.с. 119).

З відповіді на запит суду з КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Слов'янська" від 23.12.2014р. вбачається, що ОСОБА_3 лікування не проходив, на даний час на лікуванні не знаходиться (а.с. 130).

Згідно висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав № 29/03-1113 від 17.12.2014р., орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що в інтересах дитини батько має право та бажання приймати участь у вихованні та утриманні доньки і відсутні вагомі причини для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 121).

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з цих положень закону, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, матеріали справи та виходячи з обставин справи, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення відповідача батьківських прав не має. Колегія суддів дійшла висновку, що позивач, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які зобов'язують її на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та допустимими доказами, таких доказів не надала.

Також, колегія суддів вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не сприяє позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього, тому не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав.

Зважаючи на викладене, за наслідками апеляційного розгляду справи судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню зі скасуванням рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та з одночасним ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: