У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів:Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати договір купівлі-продажу квартири від 10 червня 2011 року недійсним, привівши сторони у попередній стан, застосувавши реституцію як наслідок недійсності договору.

На обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була власником квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_8 склала заповіт на користь ОСОБА_6 на все належне їй майно.

10 червня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, оскільки даний правочин вчинений ОСОБА_8 без її волі, шляхом шахрайства ОСОБА_9, яка і отримала кошти за продаж вказаної квартири. Про продаж належної їй квартири ОСОБА_8 дізналась від сусідів 17 червня 2011 року, тобто через 6 днів після його укладення, і в цей же день звернулась до прокуратури з приводу шахрайства з її квартирою. Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину і квартира знаходилась у його користуванні до 25 серпня 2012 року, коли син відповідачки ОСОБА_7 замінив вхідні двері в квартирі, позбавивши його права доступу до квартири.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 10 червня 2011 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, недійсним.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 була власником квартири АДРЕСА_2.

09 січня 2008 року ОСОБА_8 склала заповіт на все належне їй майно на користь ОСОБА_6 (а. с. 78).

24 лютого 2011 року ОСОБА_8 склала заповіт на належну їй квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_9

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про визнання заповіту недійсним (а. с. 28−34).

Згідно з вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 грудня 2013 року ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_9, з метою заволодіння грішми після продажу квартири АДРЕСА_2, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8, заволоділа грішми у суму 151 496 грн 50 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з роз'ясненями, викладеними в абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст. ст. 215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Суд апеляційної інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 316 ЦПК України не встановив та у мотивувальній частині рішення не зазначив чи були порушені права ОСОБА_6 за захистом яких він звернувся до суду та не навів мотивів скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Крім того, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2012 року яким позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7, треті особи: Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та неукладеним із застосуванням реституції задоволено. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, від 10 червня 2011 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 недійсним, привівши сторони у попередній стан, та не перевірив, чи має це рішення приюдиційну силу для розгляду цього спору, як передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st61>, не дав цим обставинам відповідної оцінки.

Також, суд апеляційної інстанції зробивши висновок про те, що ОСОБА_10 не був учасником спірного договору купівлі-продажу квартири, дав йому оцінку та доказам у справі і зробив висновок про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 ввела ОСОБА_8 в оману щодо обставин укладення договору, а також не надано доказів застосування ОСОБА_7 до ОСОБА_8 фізичного чи психічного тиску, при цьому залишивши поза увагою наявні в матеріалах справи судові рішення, які вступили в законну силу.

Ураховуючи те, що рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, оскільки не містить обґрунтованого висновку з яких саме підстав відмовлено ОСОБА_6, що в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 частково задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: Т.П. Дербенцева А.В. Маляренко І.К. Парінова В.О. Савченко