Провадження № 2/760/8164/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину квартири,

в с т а н о в и в:

02.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на ? частину зазначеної квартири.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

Зокрема, частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач оплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн., що відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» є оплатою за позовну вимогу немайнового характеру.

У позовній заяві об'єднано дві самостійні вимоги немайнового і майнового характеру.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, позивачу належить сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо визнання права власності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 ЦПК у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

Визначаючи ціну позову у розмірі 9 100 грн., позивач виходив з ціни договору від 19.03.1999, укладеного на Київській універсальній біржі.

Однак визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна на сьогоднішній день.

Частина друга статті 80 ЦПК передбачає, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд, визначаючи розмір судового збору, виходить з положень пункту 1 частини першої статті 2 Закону «Про судовий збір», яким передбачено, що ставка судового збору не може бути більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 6090 грн.

Оскільки позивач просить визнати за ним право власності на половину квартири, тому суд визначає судовий збір у розмірі 3 045 грн. Реквізитами для сплати судового збору є: розрахунковий рахунок № 0010, утримувач коштів ГУДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: ГУ ДК у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу 22030001; 050, «судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК «суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали».

Враховуючи вищезазначене, позовну заяву належить залишити без руху, встановивши спосіб усунення недоліків шляхом подання належного доказу сплати судового збору.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину квартири - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко