ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/502/15-ц,
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 р. м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Ілюшик І.А.

при секретарі Заіка А.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

28.05.2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вільногірську Дніпропетровської області померла її матір ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на її частку в квартирі АДРЕСА_1. Іншими співвласниками цієї квартири є ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 На час смерті матері у квартирі був зареєстрований і її батько - ОСОБА_3 Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не було розірвано. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_4, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 і на кожного припадає 1/9 частка квартири.

Після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_2 - про відмову від своєї частки спадщини на її користь. На день смерті спадкодавець досягла віку 73 років, мала другу групу інвалідності, цілу низку хронічних хвороб, які потребували постійного лікування. Всі витрати на лікування та догляд несла позивач та її сестра ОСОБА_2 Позивач вважає, що відповідача слід усунути від спадкування зазначеного вище майна внаслідок того, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, яка була його дружиною і через свій похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані. Відповідач покинув її ще у 1993 році, припинив з нею спілкування, подружні стосунки та ведення спільного господарства, мешкав окремо від неї у належному йому на праві власності будинку. Відповідач був обізнаний про стан здоров'я ОСОБА_6, однак під час її лікування допомоги не надавав, а тому на думку позивача не має права на спадкування за законом на свою частку в спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6

В зв'язку з цим позивач просить усунути відповідача від спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати його таким, що не має права на спадкування як спадкоємець за законом на зазначену вище спадщину, який ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_6, яка через похили вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Позивач в судові засідання з'являлась, позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що її мати ОСОБА_6 померла після тривалої хвороби, перенесла дві операції на серці, допомогу їй надавали вона та її сестра ОСОБА_2, вони повністю оплачували лікування. Мати отримувала пенсію, їй була встановлена друга група інвалідності. Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не було розірвано, однак з 1993 року він залишив сім'ю, проживав окремо, допомогу матеріальну та фізичну не надавав, хоча про те, що дружині потрібна допомога йому було відомо. На похованні відповідач був, приніс вінок, однак поховання оплачували позивач та її сестра.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Пояснив, що наявні підстави для усунення відповідача від права на спадкування.

Третя особа ОСОБА_2 позов підтримала, просила його задовольнити. Підтвердила, що допомогу ОСОБА_6 отримувала від не ї та її сестри ОСОБА_4, а відповідач від цього самоусунувся.

Третя особа ОСОБА_5 позов підтримав, просив його задовольнити. В подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що він перебував із ОСОБА_6 25 років у шлюбі, пішов із сім'ї у 1993 році, однак приходив до дружини і вона приходила до нього. Він давав їй гроші один раз, а також пропонував їй кошти на утримання квартири, однак вона відмовлялась від допомоги. Йому на час розгляду справи виповнилося 78 років, він перебуває на пенсії з 1997 року, отримує пенсію в мінімальному розмірі, хворіє на сахарний діабет та інші захворювання. Про те що ОСОБА_6 хворіла йому було відомо.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та змінила прізвище в зв'язку з укладенням шлюбу, що вбачається з копій свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с. 6, 37).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2000 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 40).

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 73 років (а.с. 42, 43).

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири у м. Вільногірську.

Вартість поминального обіду в кафе «Бригантина» коштувала 2000 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією № 146 від ІНФОРМАЦІЯ_3 і яка видана на ім'я ОСОБА_4 Вказана особа згідно товарного чеку ФОП ОСОБА_7 також понесла витрати на поховання (а.с. 8-10, 38, 39).

На час смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована та проживала АДРЕСА_1. ОСОБА_3 також зареєстрований за цією адресою (а.с .11).

Згідно акту народного депутата від 13.05.2015 року ОСОБА_6 знаходилася на стаціонарному лікуванні 14 разів на протязі двох років, транспортування, забезпечення медикаментами та допомогу у догляді здійснювали її дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_2, інших відвідувачів у відділенні не спостерігали (а.с. 12).

Згідно копії виписних епікризів ОСОБА_6 проходила стаціонарне лікування з 01.11.2011 року до 17.11.2011 року, з 06.01.2006 року до 14.01.2006 року, з 27.03.2007 року по 30.03.2007 року (а.с. 13-24, 28, 29).

У 2006 році була на прийомі у лікаря терапевта та кардіолога, у 2007 році та 2008 році у отоларинголога та інших лікарів, проходила обстеження (а.с. 25-34).

Згідно довідки МСЕК № 239209 спадкодавцю встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 35).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснила, що вона та її сестра ОСОБА_4 повністю несли усі витрати на лікування ОСОБА_6, оплачували операції, доглядали її. З 1993 року їх батько ОСОБА_3 остаточно пішов із сім'ї, вони зверталися до нього по допомогу, просили допомогти фінансово для лікування ОСОБА_6, однак він весь час відмовляв. Про стан здоров'я ОСОБА_6 він був обізнаний, стосунки не підтримував, у лікарні не відвідував, на похороні був, приніс вінок, усі витрати на поховання несли ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні в якості свідка за її згодою позивач ОСОБА_4 пояснила, що вона та її сестра ОСОБА_2 несли усі витрати на лікування ОСОБА_6, оплачували операції, доглядали її, позичали кошти на лікування. У 1993 році ОСОБА_3 остаточно пішов із сім'ї, вони просили допомоги для лікування ОСОБА_6, однак він весь час відмовляв. Ніколи його поряд не було, за квартиру він не платив і не проживав в ній. Коли він був на пенсії, то підробляв сторожем. ОСОБА_3 постійно мешкає у приватному будинку та має господарство.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що свого діда ОСОБА_3 практично не знає, зі слів матері йому відомо, що він в родині не живе. Зі слів матері йому відомо, що ОСОБА_6 хворіла і їй робили операції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є подругою ОСОБА_4 та приїздила з нею до м. Вільногірська кожен рік два або три рази, один раз у лікарні відвідувала ОСОБА_6, жодного разу при ній ОСОБА_3 не згадували, їй відомо, що він нічим не допомагав.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_3 і у них були конфлікти, з його дружиною ОСОБА_6 він не був знайомий, однак зі слів сусідів йому відомо, що ОСОБА_3 зі своєю дружиною не живе приблизно двадцять років.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_2, шлюб між ними розірвано три роки тому. ОСОБА_6 після операції жила в квартирі по АДРЕСА_2 з ним та ОСОБА_2 і вони її доглядали. Операції оплачувала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_3 жив окремо з 1992 або з 1993 року, приходи у гості і ніколи не залишався на ніч. Він та ОСОБА_6 однією сім'єю не проживали. Чи звертались до ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для отримання допомоги свідку не відомо.

Спадкоємцями померлої відповідно до ст. 1261 ЦК України є її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також її чоловік ОСОБА_3 шлюб з яким не розірвано.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_2 відмовилась від своєї частки у спадщини на користь своєї сестри ОСОБА_4 Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину, звернувшись з відповідними заявами до нотаріальної контори, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи № 38/2015 (а.с. 78-88).

Згідно довідки № 392 від 05.06.2015 року про стан здоров'я ОСОБА_3, він хворіє на сахарний діабет ІІ типу, має інші хронічні хвороби (а.с. 72).

Відповідно до довідки від 21.07.2015 року за вих. № 2171, ОСОБА_3 отримує пенсію в розмірі 1481,84 грн. (а.с. 95).

За відомостями управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області ОСОБА_6 отримувала пенсію за віком станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1219,02 грн. (а.с. 111).

З оригіналу акту народного депутата від 29.09.2015 року № 1347 вбачається, що ОСОБА_3 проживає у приватному житлі за адресою: АДРЕСА_3 (спадщина від померлого родича). Умови проживання є незадовільними (а.с. 112).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона фізично та матеріально не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Звернувшись з до суду з позовом про усунення від спадкування ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_6 була інвалідом другої групи, вона та її сестра ОСОБА_2 надавали матері відповідну допомогу для її лікування, доглядали її, оскільки вона була тяжко хвора, на відміну від ОСОБА_3, який відмовився надавати своїй дружині будь-яку допомогу.

Як видно з матеріалів справи, на момент смерті спадкодавець досягла пенсійного віку, отримувала на час смерті пенсію в розмірі 1219,02 грн., що перевищувало встановлений Законом про державний бюджет на 2014 рік розмір прожиткового мінімуму в Україні для осіб, які втратили працездатність - 949 гривень. Відповідач також на теперішній час досяг пенсійного віку, отримує пенсію в розмірі 1481,84 грн., що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, і йому виповнилося 78 років.

Суд виходить з того, що спадкодавець страждала на певні тяжкі захворювання протягом тривалого часу, досягла пенсійного віку, між тим, будь-яких медичних доказів, які б свідчили про перебування її у безпорадному стані суду не надано. В довідці МСЕК та наданих суду копіях медичних документів не зазначено, що ОСОБА_6 потребувала постійної сторонньої допомоги та догляду (а.с. 35).

Встановлено, що відповідач у цій справі сам є пенсіонером, особою похилого віку, хворіє на цукровий діабет ІІ типу, інші хронічні захворювання, що підтверджується медичною довідкою. Вказані обставини не були спростовані в процесі судового розгляду. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали окремо, на чому наполягала сама позивач, що об'єктивно перешкоджало наданню відповідачем фізичної допомоги спадкодавцю за її життя.

Не доведено, що спадкодавець потребувала допомоги від ОСОБА_3, за тієї умови, що вона отримувала допомогу від ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків.

Також доказів умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю суду не надано. Згідно положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 59 ч. 2 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, не заслуговують на увагу як належний доказ у справі надані позивачем документи щодо поховання померлої ОСОБА_6, оскільки останні жодним чином не свідчать про ухилення відповідача від надання допомоги дружині за її життя і не містять жодної інформації щодо предмету доказування.

Суд також не приймає до уваги посилання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судовому засіданні на те, що відповідач не надавав допомоги їх матері, а витрачав наявні у нього гроші на власні потреби, перебувачи у шлюбі, проживав з іншими жінками, багато років тому покинув сім'ю, оскільки дані обставини не є підставою для усунення від права на спадкування.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не надала суду доказів про те, що спадкодавець потребувала допомоги чоловіка, у нього існувала така можливість та він умисно ухилявся від надання допомоги дружині, таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядилась своїми правами на власний розсуд, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову, за недоведеністю.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову в повному обсязі судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Вільногірського міського суду І.А.Ілюшик