Справа № 168/675/15-ц
Провадження № 2/168/222/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2015 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Островерхої Т.С.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Махонюка С.В., Романіка О.О.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до СМП «Стара Вижваагробуд» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу приміщення контрольно-пропускного пункту СМП «Стара Вижваагробуд», розташованого по АДРЕСА_1 (далі - КПП), укладеного ним і СМП «Стара Вижваагробуд», та визнати право власності на вказане нежитлове приміщення. Позов мотивує тим, що в 2014 р. загальними зборами СМП «Стара Вижваагробуд» прийнято рішення про продаж йому приміщення КПП. Оскільки в відповідача не було коштів на виготовлення технічної документації, то він на пропозицію керівника СМП «Стара Вижваагробуд» частково розрахувався наперед і передав останньому 5000 грн. Крім того, як аванс перерахував на рахунок відповідача 15 000 грн.

У червні 2015 р. директор СМП «Стара Вижваагробуд» помер, а новий керівник відмовився від укладення договору покликаючись на те, що договір не укладався, хоча факт переказу коштів в сумі 15000 грн. визнає. Оскільки укладенню договору перешкоджала відсутність технічної документації на нерухоме майно, договір не був нотаріально посвідчений, як цього вимагає закон. Проте, протокол загальних зборів, платіжна квитанція, свідчать про те, що між ними досягнуто згоди щодо істотних умов договору, про ціну приміщення 200 000 грн., а тому просить на підставі ч.2 ст.220 ЦК визнати договір дійсним, оскільки він частково виконав свої зобов'язання, а новий директор СМП «Стара Вижваагробуд» відмовляється від його виконання.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, повідомив, що готовий оплатити решту суми згідно з договором на рахунок відповідача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що позивач був присутній під час проведення зборів 22.12.2014 р., де одноголосно прийнято рішення про продаж йому приміщення, при цьому було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору - ціни, предмету продажу, строку виконання - після виготовлення технічної документації, що відображено в протоколі зборів. Позивач зі своєї сторони виконав усі взяті на себе зобов'язання, сплативши аванс в сумі 15000 грн. на вказаний головним бухгалтером рахунок, хоча в протоколі і не обумовлено дати сплати і розміру авансу. За таких обставин вважає, що позивач виконав свої зобов'язання, договір є укладеним, а недотримання письмової форми договору в даному випадку не є підставою для його нікчемності. Проте, відповідач ухиляється не тільки від нотаріального посвідчення договору, а й від його укладення взагалі. Вважає, що члени трудового колективу, що були присутні під час проведення голосування, розуміли значення таких зборів і наслідки їхнього рішення, голосували добровільно, тому вважає збори правомочними.

Представник відповідача Махонюк С.В. подав заперечення на позов, яке підтримав в судовому засіданні, зазначивши, що факт попередньої оплати позивачем 15 000 грн. на рахунок СМП «Стара Вижваагробуд» визнає, підприємство готове повернути вказану суму позивачу, разом з тим, 5000 грн. на рахунок підприємства не надходили, доказів їх передачі позивач не надав. Рішенням зборів трудового колективу прийнято рішення про продаж за 200 000 грн. приміщення КПП і уповноважено керівництво підприємства виготовити технічну документацію на нього. Однак, вказане рішення прийнято неповноважним органом тому, що відповідно до п.7.3 Статуту (в редакції, чинній на момент проведення зборів) таким органом є збори уповноважених представників співвласників, позивач не провів повного розрахунку, відсутні документи про вчинення правочину купівлі-продажу, просить в позові відмовити.

Також пояснив, що вартість приміщення є значно заниженою, правочин не відповідає інтересам підприємства.

Представник відповідача Романік О.О. в судовому засіданні пояснив, що правочин між сторонами не відбувся, вимоги щодо письмової форми не дотримано, умови зобов'язання позивачем не виконано, оскільки позивач всупереч домовленості перерахував лише аванс і лише в лютому 2015 р. всупереч домовленостям, а збори відбулись у грудні 2014 р. У протоколі зборів вказано, що технічну документацію слід виготовити після надходження коштів. Технічної документації і правовстановлюючих документів на спірне приміщення немає. Крім того, майно підприємства не розпайоване, відбулись збори працівників підприємства, які не мали повноважень на вирішення таких питань, що суперечить вимогам п.7.2 і п. 7.3 Статуту, частка трудового колективу в фонді становить менше 60 %, також не дотримано процедури скликання і проведення зборів співвласників, оскільки інші співвласники не були присутні на зборах і не були повідомлені.

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено 22.12.2014р. загальними зборами трудового колективу СМП «Стара Вижваагробуд» ухвалено рішення продати контрольно-пропускний пункт за 200000 грн. ОСОБА_1, уповноважено голову ОСОБА_5, головного бухгалтера ОСОБА_6 після надходження коштів на рахунок оформити необхідну документацію на дане приміщення /а.с. 20/. Позивач сплатив на рахунок відповідача 15000 грн., що визнають сторони.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК).

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як встановлено договір купівлі-продажу між позивачем і відповідачем письмово не укладався і нотаріально не посвідчувався, тому вимоги закону щодо форми цього договору недотримані.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України такий договір є нікчемним, оскільки сторони не дотримали вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Однак, згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, при цьому ухилення має виражатись як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору, має бути безповоротним, чого в даній справі встановлено не було.

Факт відсутності в продавця правовстановлюючого документа та технічної документації на предмет відчуження, про що також було відомо позивачу під час сплати авансу і на час проведення зборів, не є ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення договору і тому не може бути підставою для визнання договору дійсним.

Відмова нового керівника підприємства від укладення договору також не є ухиленням, оскільки при цьому він керується статутом підприємства і його доводи заслуговують на увагу.

Так, згідно з п.7.3 Статуту СМП «Стара Вижваагробуд» (у редакції, чинній на момент проведення зборів) вищим керівним органом і органом самоврядування підприємства є збори уповноважених представників співвласників. Такими співвласниками (п.2.4 Статуту) є трудовий колектив СМП «Стара Вижваагробуд», господарства-учасники, в тому числі колективні сільськогосподарські підприємства, організації і підприємства об'єднання «Волиньагробуд», Фонд державного майна. Збори визнаються правомочними, якщо в них приймають участь 60 % від загальної кількості уповноважених представників співвласників. Частка трудового колективу в статутному фонді на момент проведення зборів становила 55,40% (п. 4.4 Статуту).

Як встановлено з пояснень допитаних у судовому засіданні свідків, на зборах були присутні лише члени трудового колективу, тому 22.12.2014р. фактично було проведено збори трудового колективу, а не збори уповноважених представників співвласників, які про проведення зборів не повідомлялись. Отже, збори трудового колективу не мали права вирішувати питання про продаж нерухомого майна.

Зважаючи на викладене, в даному випадку не встановлено факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, крім того договір письмово не укладався, при цьому сторони не були позбавлені можливості укласти його письмово, а посвідчити нотаріально в подальшому, рішення про продаж майна відображено в протоколі органу, який не мав права вирішувати таке питання, протокол зборів нелегітимного органу не є доказом домовленостей щодо всіх істотних умов договору, іншого документального підтвердження укладення договору не надано, а сам факт оплати авансу позивачем не є підставою для визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України.

Під час судових дебатів представник позивача відмовилась від позовних вимог про визнання за позивачем права власності на приміщення КПП. Враховуючи, що відповідно до ч.8 ст.193 ЦПК України під час судових дебатів не можна зменшувати розмір позовних вимог, суд вважає за необхідне щодо даної позовної вимоги ухвалити судове рішення по суті.

Згідно зі ст.10, ст.11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку, що підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним немає, а тому і не підлягає задоволенню вимога про визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення.

Керуючись ст.ст. 220, 640, 657 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до СМП «Стара Вижваагробуд» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нежитлове приміщення відмовити.

Рішення бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона