Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/334/14-ц
Номер провадження 2/292/12/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

30 березня 2015 року смт.Червоноармійськ

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кулика П.О.

при секретарі Бойко М.В.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Червоноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання автомобіля особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що 31.07.2010 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Стрибізької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис № 4. Починаючи з травня 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними припинено і вони стали проживати окремо, а рішенням Червоноармійського районного суду від 12.09.2014 року шлюб розірвано. Оскільки відповідач працював на сезонних заробітках, то основним джерелом доходу сім"ї, були призначені їй державні соціальні допомоги. Так, за період перебування в шлюбі вона одержала 98436,24 грн. соціальних виплат. Вказані кошти витрачалися на облаштування життя, тому ними було набуто у власність слідуюче майно: - автомобіль марки "Сітроен", д/н НОМЕР_2, вартістю 55000 грн.; - спальний гарнітур, вартістю 3000 грн.; - набір меблів для кухні, вартістю 5000 грн.; - м"який куточок для кухні, вартістю 1500 грн.; - пральну машину-автомат, вартістю 3000 грн., - морозильну камеру, вартістю 4000 грн.; - мікрохвильову піч, вартістю 400 грн.; - телевізор, вартістю 1000 грн.; - посуд, вартістю 800 грн.; зварювальний апарат, вартістю 2000 грн.; - медогонку, вартістю 2600 грн.; - насосну станцію, вартістю 1000 грн.; - бджолосім"ї з вуликами 2 шт. по 500 грн., на суму 1000 грн. Таким чином всього майна, що підлягає поділу є на суму 80300,00 грн. Враховуючи вищевикладене просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні, переліченому в позові та виділити їй у власність майно на суму 16500 грн., а саме: спальний гарнітур, вартістю 3000 грн.; набір меблів для кухні, вартістю 5000 грн.; м"який куточок для кухні, вартістю 1500 грн.; пральну машину автомат, вартістю 3000 грн., морозильну камеру, вартістю 4000 грн., стягнути з відповідача на її користь 1/2 вартості автомобіля марки "Сітроен", д/н НОМЕР_2 у вигляді грошової компенсації в сумі 23650 грн. та судові витрати.

19 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання автомобіля особистою приватною власністю, мотивуючи його тим, що позивачка вказує в своїй позовній заяві, що вся побутова техніка та меблі купувалися за їх спільні кошти як подружжя, але не надала жодної квитанції на їх придбання, що ставить під сумнів взагалі існування всіх тих речей. У них були лише телевізор, спальний гарнітур, мікрохвильова піч та багато посуду, яке було вивезено нею в с. Стрибіж Червоноармійського району іще в травні 2014 року, перед розлученням. Автомобіль марки "Сітроен", д/н НОМЕР_2, був придбаний в м. Хмельницьк виключно за кошти, подаровані йому сестрою - ОСОБА_5, в сумі 15000 грн. та матір"ю - ОСОБА_6, в сумі 30000 грн., а власних коштів на його придбання у них не було. Вважає, що право спільної сумісної власності на вказане майно в ОСОБА_4 не виникло і автомобіль є виключно його приватною власністю, тому відсутні підстави сплати їй компенсації та виділення вказаної нею побутової техніки, так як така взагалі під час шлюбу не купувалася. Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до нього про поділ спільного майна подружжя відмовити, а його зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання особистою приватною власністю автомобіля задовільнити та визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль марки "CITROEN", державний номер НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 29 січня 2015 року вказані позови було об"єднано в одне провадження для спільного їх розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки позовні вимоги уточнив та просив визнати за ОСОБА_4 право власності у спільному сумісному майні та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 вартості автомобіля марки "Сітроен", д/н НОМЕР_2 у вигляді грошової компенсації з врахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи в сумі 42661 грн. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали та просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач-позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Зустрічний позов підтримали з викладених в ньому підстав та просили його задоволити.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України та ч.2 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК України).

Судом встановлено, що 31.07.2010 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Стрибізької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області.

Рішенням Червоноармійського районного суду від 12.09.2014 року шлюб між ними був розірваний.

Згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки Citroen Berlingo державний номер НОМЕР_2, він був зареєстрований 21.08.2013 року, тобто під час перебування сторін в шлюбі.

З висновку судової автотоварознавчої експертизи № 3909 від 12.03.2015 року, ринкова вартість автомобіля марки Citroen Berlingo, державний номер НОМЕР_2 на час проведення експертизи становить 85322 грн.

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 стверджував, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки був придбаний за власні кошти, які йому подарувала мати та сестра на день народження, про що дружина не знала.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони ОСОБА_2 на день народження подарували на придбання автомобіля гроші в розмірі 15 000 грн. та 30000 грн. відповідно.

Згідно ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки договір дарування грошей ОСОБА_2 в письмовій формі не укладався та нотаріально не посвідчувався, тому покази зазначених свідків, як докази судом до уваги не приймаються.

При таких обставинах суд вважає, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 і визнати за нею право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні та стягнути з відповідача на її користь 1/2 вартості автомобіля марки "Сітроен", д/н НОМЕР_2 у вигляді грошової компенсації в сумі 42661 грн., у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання автомобіля особистою приватною власністю відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги суд вважає, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 426,61 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372, 719 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні та стягнути з відповідача на її користь 1/2 вартості автомобіля марки "Сітроен", д/н НОМЕР_2 у вигляді грошової компенсації в сумі 42661 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 426 грн. 61 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання автомобіля особистою приватною власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. О. Кулик