Ухвала

іменем україни

25 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Слєсарєва Валерія Валерійовича, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій незаконними та відміну дублікату довіреності, за касаційною скаргою Слєсарєва Валерія Валерійовича на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 7 липня 2012 року її батько ОСОБА_6 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім'я ОСОБА_5 на право продажу належної йому квартири АДРЕСА_1. Зазначена довіреність не створювала ніяких правових наслідків, оскільки зберігалася у ОСОБА_6 як гарантія того, що ОСОБА_5 не продасть зазначену квартиру третім особам без відома власника. 30 серпня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 було видано дублікат зазначеної довіреності, на підставі якого він 16 листопада 2012 року продав спірну квартиру. Посилаючись на те, що при видачі дубліката приватним нотаріусом було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, просила визнати дії щодо видачі ОСОБА_5 дублікату довіреності неправомірними та відмінити зазначену довіреність.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії приватного нотаріуса Слєсарєва В.В. щодо видачі ОСОБА_5 дубліката довіреності від 4 липня 2012 року незаконними.

Відмінено дублікат довіреності від 4 липня 2012 року, виданого ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Артемівського нотаріального округу Слєсарєвим В.В.

У касаційній скарзі Слєсарєв В.В. просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що довіритель не уповноважував повіреного на отримання дублікату довіреності, у зв'язку з чим дії нотаріуса, який видав дублікат довіреності, є незаконними.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанції не можна з наступних підстав.

Судами установлено, що ОСОБА_6 був власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

4 липня 2012 року ОСОБА_6 видав на ім'я ОСОБА_5 довіреність (реєстровий номер 1309), якою уповноважив повіреного продати зазначену квартиру за ціною та на умовах за власним розсудом (а.с. 27).

30 серпня 2012 року приватним нотаріусом Слєсарєвим В.В. за заявою ОСОБА_5 видано дублікат довіреності № 1807, про що свідчить відмітка на екземплярі довіреності від 4 липня 2012 року.

З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 7 лютого 2013 року вбачається, що приватним нотаріусом Слєсарєвим В.В. на підставі заяви ОСОБА_6 від 7 лютого 2013 року за № 263 припинено дію довіреності, посвідченої 4 липня 2012 року за № 1309 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на час видачі дублікату довіреності) у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону (фізичні та юридичні особи за довіреностями яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії), видається дублікат втраченого документа.

Аналогічне правило передбачається й пунктом 22 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 282/20595 від 22 лютого 2012 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України обставини справи встановив не повно, не з'ясував, які права позивача, що не є особою, стосовно якої були вчинені нотаріальні дії, або яка одержала відмову в їх вчиненні, порушені видачею дубліката довіреності на ім'я ОСОБА_5; не врахував, що чинним законодавством передбачено право отримувати дублікати довіреностей як особами, які їх видали, так і особами, щодо яких вони видані. Посилаючись як на підставу для задоволення позову на відсутність в оригіналі довіреності права повіреного отримувати дублікат довіреності, не звернув увагу на те, що в оригіналі довіреності від 4 липня 2012 року, виданої ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5, зазначено право останнього одержувати дублікати будь-яких документів та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводи апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини й факти, що спростовують такі доводи та помилково залишив в силі рішення суду першої інстанції.

Оскільки при вирішенні спору апеляційним судом порушені норми процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" від 12 серпня 2014 року та розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ територіальну підсудність даної справи слід визначити апеляційному суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Слєсарєва Валерія Валерійовича задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар С.О. Карпенко Д.О. ОстапчукСудді:В.І. Амелін