У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Кременчуцької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Кременчуцької філії ТОВ «Експансія» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з підстав передбачених п. 2 ст. 41 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді касира торгівельного залу гіпермаркету «Fozzi» з 06 жовтня 2014 року.

Стягнуто з Кременчуцької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5 467 грн 08 коп., 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та витрати пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 782 грн 64 коп.

Вирішено питання про сплату судового збору.

У касаційній скарзі Кременчуцька філія ТОВ «Експансія» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що на підставі наказу № 208 К ОСОБА_2 у листопаді 2012 року прийнято на роботу на посаду касира торгівельного залу в Кременчуцькій філії ТОВ «Експансія», між сторонами був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

Наказом від 06 жовтня 2014 року № 397 к позивача звільнено з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

У п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм КЗпП України, оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивачем вчинено дії які б були підставою для втрати довіри.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кременчуцької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» відхилити, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун