Справа № 360/2546/14ц Головуючий у І інстанції Міланіч А.М.
Провадження № 22-ц/780/3828/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 29 01.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

Справа №360/2546/14 Головуючий в суді І інстанції Міланіч А.М.

Провадження № 22-ц/780/3828/15 Доповідач в суді II інстанції Кулішенко Ю.М.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Говорун В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, який мотивувала тим, що 5 жовтня 2013 року, о 15 год. 00хв., в смт.Ворзель Київської області, на перехресті вулиць К.Лібкнехта та 1-го Травня, відповідачка ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Ford", держаний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не пропустила автомобіль "Chevrolet / Aveo", держаний номер НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, яким керував за довіреністю ,її (позивачки) син ОСОБА_6. Внаслідок зіткнення були пошкоджені транспортні засоби. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 14 листопада 2014 року відповідачку було визнано винною у скоєнні вказаної ДТП та вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4,124 КУпАП. Цивільно- правова відповідальність власника автомобіля "Ford" була застрахована ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" і позивачка отримала від цієї страхової компанії відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 20 000 грн. Вважала, що діями відповідачки їй заподіяна також моральна шкода, оскільки вона тривалий час не мала можливості використовувати свою власність - автомобіль, зазнала моральних страждань від самого факту ушкодження автомобіля внаслідок ДТП, злякалась за життя та здоров'я свого сина, тривалий час як відповідачка, так і страхова компанія не відшкодовували спричинені їй збитки.

Просила суд стягнути з відповідачки на свою користь на відшкодування завданої моральної шкоди 20 000 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову.

Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судці апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 жовтня 2013 року, о 15 год. 00 хв., в смт. Ворзель Київської області, на перехресті вулиць К.Лібкнехта та 1-го Травня, відповідачка ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Ford", держаний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не пропустила автомобіль "Chevrolet Aveo", держаний номер НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі і яким керував на підставі довіреності ОСОБА_6, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Постановою Ірпінського міського суду від 14 листопада 2013 року відповідачку ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної вілповідальності.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідачки була застрахована ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" і позивачка на підставі укладеної нею з даною страховою компанією мирової угоди від 20 березня 2014 року отримала від цієї страхової компанії повне відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 20 000 грн.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів того, що фактично користувалась автомобілем та права володіння її порушено. Судом не встановлено вини відповідачки у несвоєчасному відшкодуванні ОСОБА_3 майнової шкоди, так як таке відшкодування мала здійснити страхова компанія.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом п. 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки позивачем не наведено доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру чи інших обставин, наявність яких є необхідною умовою для покладання відповідальності за спричинення моральної шкоди, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права і повинно залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: