Справа № 382/503/15-ц
Провадження № 6/382/34/15
У Х В А Л А

I м е н е м У к р а ї н и

17.03.2015 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О. А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області подання відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області про тимчасове обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції в Київській області звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1, в котрому зазначено, що у них на виконанні знаходяться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 385/504/13-ц, виданого 15.05.2013 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 363 грн. 00 коп. щомісячно. Так як боржником не вчинено дій спрямованих на виконання рішення суду, то просили встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

В судове засідання представник відділу ДВС Яготинського РУЮ не з'явився, в поданні просив розглядати справу без його участi.

Боржниця в судове засідання не зявилася, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України повідомлення та явка сторін та інших заінтересованих осіб є не обов'язковою.

Перевіривши матеріали, суд вважає, що подання до задоволення не підлягає через неповноту вчинення виконавчих дій та недоведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або вирішення спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

В силу ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 385/504/13-ц, виданого 15.05.2013 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 363 грн. 00 коп. щомісячно, у ОСОБА_1, станом на 28.02.2015 року, існує заборгованість у сумі 4 204 грн. 13 коп.. 23.05.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 11 Закону України "Про виокнавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про отримання боржником закордонного паспорту, що унеможливлює його виїзд за кордон. Крім цього, з матеріалів виконавчого провадження не вбачається здійснення виходу державного виконавця за місцем проживання боржника. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не в повній мірі вчинені виконавчі дії, а саме: не направлено запити до банків, Держсільгоспінспекції в Київській області, Державної казначейської служби України, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики. З моменту винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 проведено часткову проплату по виконавчому листу № 385/504/13-ц, виданому 15.05.2013 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області. Також, в матеріалах виконавчого провадження відсутні обгрунтування тих обставин та доказів, що боржник свідомо ухиляється від виконання в повному обсязі зобовязань, покладених на нього.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

У статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантуються деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, зазначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Хлюстов проти Росії" від 11 липня 2013 року, суд визнав порушення п. 2 та 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв'язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості і не вивчивши особистого становища заявника та інші відповідні обставини справи. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обовязків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співрозмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи. Таким чином, втручання не було необхідним в демократичному суспільстві.

Отже, враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає, що подання до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючисьст. 377-1 ЦПК України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 33 Конституції України, ст. ст. 11, 12, 25 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України, суд

УХВАЛИВ:

Подання відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області щодо встановлення тимчасового обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подання до суду апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кисіль О.А.