АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5352/2015 Головуючий в 1 інстанції - Марцинкевич В.А.
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та визнання права власності та просив усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Також позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням житлового будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати Дніпровський РУГУ МВС України встановити паспортні дані осіб проживаючих у квартирі розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.02.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

В скарзі зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права .

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є не співмірний з заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може, оскільки суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не дотримався вищенаведених роз`яснень Пленуму Верховного Суду, порушив норми процесуального Закону.

Так, суд не встановив обставини, які підлягали встановленню при вирішенні питання про забезпечення позову, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України.

В ухвалі не зазначено, з чого суд виходив, роблячи висновок, про не співмірність заходів забезпечення позову, відсутність реальної загрози для виконання рішення , за заявленими позовними вимогами.

Суд в своїй ухвалі, навіть не зазначив зміст позовних вимог з якими позивач звернувся до суду, не спростував доводи позивача з приводу можливості відчуження спадкового майна відповідачем.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, порядок розгляду заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а питання поверненню на новий розгляд до того ж суду.

Та, обставина, що позовна заява ОСОБА_1, ухвалою суду від 02 березня 2015 року визнана не поданою та повернута позивачу, не перешкоджає поверненню питання про забезпечення позову на новий розгляд, оскільки апеляційний суд перевіряє законність ухвали від 11 лютого 2015 року на момент її постановлення. Крім того позивач має право оскаржити ухвалу суду від 02 березня 2015 року про повернення позовної заяви.

При новому розгляді, суду необхідно встановити обставини, перевірка яких є обов`язковою за вищенаведеними роз`ясненнями та постановити ухвалу з дотриманням вимог ст. 210 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року скасувати заяву про забезпечення позову передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: