АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Чобіток А.О.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання змінити запис про дату звільнення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання змінити запис про дату звільнення.

Свої вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, обґрунтовувала тим, що з 16 грудня 2011 р. перебувала у трудових стосунках з відповідачем та займала посаду заступника начальника юридичного відділу підприємства.

Вказувала, що на підставі наказу підприємства від 29 серпня 2014 р. за №226-к її звільнено із займаної посади, у відповідності до вимог ч.1 ст.38 КЗпП України, однак в день звільнення повний розрахунок не проведено, а також не видано трудову книжку. З 01 по 03 вересня 2014 р. вона перебувала на лікарняному, й 03 вересня 2014 р. звернулася до підприємства про їх отримання, однак її повідомлено про можливість такої видачі лише після підписання обхідного листа.

Вказувала, що зазначені в обхідному листі посадові особи 03 вересня 2014 р. були відсутні, у зв'язку з чим у видачі трудової книжки було відмовлено. У зв'язку із зазначеним, нею було направлено того ж дня заяву із обхідним листом до генерального директора підприємства про повідомлення їй про можливість отримання трудової книжки та повного розрахунку.

В подальшому, внаслідок неотримання відповіді, 12 вересня 2014 р. вона звернулася до офісу підприємства, де їй начальником відділу роботи з персоналу видано трудову книжку, однак розрахунку по заробітній платі проведено не було.

Зазначала, що підприємством неодноразово здійснювалася затримка виплати заробітної плати, неправомірно здійснено зміни умов оплати праці з введенням в дію штатного розпису, яким зменшено розмір заробітної плати, остільки такі зміни відбулися без належного її повідомлення. Окрім того, на її думку, з березня 2014 р. їй незаконно перестали нараховувати та виплачувати персональну надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд визнати дії підприємства щодо затримки видачі трудової книжки незаконними, зобов'язати підприємство видати наказ про звільнення її з 12 вересня 2014 р. із внесенням до трудової книжки відповідного запису, поновити їй попередні умови праці, з посадовим окладом 6 265 грн. й надбавкою 1 127 грн. 70 коп. та стягнути з підприємства на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, внаслідок затримки трудової книжки за період з 03 вересня 2014 р. по 12 вересня 2014 р., в сумі 3 877 грн. 76 коп., середню зарплату за час затримки розрахунку з 01 вересня 2014 р. по день фактичного розрахунку, в сумі 54 773 грн. 36 коп., різницю в заробітній платі з введенням в дію 03 лютого 2014 р. штатного розпису, в сумі 14 022 грн. 24 коп., витрати за відправку поштової кореспонденції, в сумі 31 грн. 80 коп., 20 грн. витрат за отримання виписок з банку, а також завданої діями підприємства моральної шкоди, в сумі 20 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення та неправильного застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів,заслухавши ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, представника державного підприємства, який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 16 грудня 2011 р. перебувала у трудових стосунках з ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», а з 01 жовтня 2013 р. обіймала посаду заступника начальника юридичного відділу підприємства /а.с.12, 134-135, 137 т.1, 6-15 т.2/.

На підставі наказу генерального директора підприємства від 01 листопада 2013 р. за №1-0, позивачці з 01 листопада 2013 р. встановлено персональну надбавку до посадового окладу за інтенсивність праці т особливий характер роботи, в розмірі 18% /а.с.178 т.1/.

Згідно штатного розпису підприємства, затвердженого генеральним директором 29 листопада 2013 р., введеного в дію 01 грудня 2013 р., ОСОБА_1 на займаній посаді встановлено посадовий оклад в розмірі 6 265 грн. та 1 127 грн. 70 коп. - надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи /а.с.58 т.1/.

На підставі наказів генерального директора підприємства від 03 лютого 2014 р. за №03-0 та №1-0, позивачці встановлено персональну надбавку до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер роботи в розмірі 50% /а.с.173-174, 176-177 т.1/

В подальшому, штатним розписом підприємства, затвердженого генеральним директором 30 січня 2014 р., введеного в дію 03 лютого 2014 р., ОСОБА_1, як заступнику начальника юридичного відділу встановлено посадовий оклад, в сумі 4 928 грн. та 2 464 грн. - надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи /а.с.59/.

Відповідно до наказу генерального директора підприємства від 18 березня 2014 р. за №04-0 у зв'язку з складним фінансовим становищем скасовано накази від 01 листопада 2013 р. за №1-0 та від 03 лютого 2014 р. за №03-0 про встановлення надбавок до посадового окладу /а.с.179 т.1/.

Згідно наказу генерального директора підприємства від17 липня 2014 р. за №158-к позивачці надано щорічну основну відпустку терміном 24 календарних дні з 28 липня 2014 р. по 20 серпня 2014 р. включно та матеріальну допомогу на оздоровлення, в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати /а.с.74/.

29 серпня 2014 р. ОСОБА_1 подано до ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» заяву про звільнення за власним бажанням, у зв'язку із переїздом на нове місце проживання /а.с.94 т.1/.

Відповідно до наказу генерального директора ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» від 29 серпня 2014 р. за №226-к ОСОБА_1 з 01 вересня 2014 р. звільнено із займаної посади, у відповідності до вимог ч.1 ст.38 КЗпП України /а.с.7 т.1/.

Зі змісту листка непрацездатності за №641183 вбачається, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2014 р. по 03 вересня 2014 р. перебувала на лікарняному /а.с.105 т.1/.

Встановлено, що 03 вересня 2014 р. ОСОБА_1 на адресу підприємства надіслано заяви про проведення повного розрахунку та про видачу трудової книжки, й у подальшому - заяви про надання довідки про доходи та про заборгованість по заробітній платі /а.с.9-10, 69-70, 71-73 т.1/

04 вересня 2014 р. позивачкою надіслано на адресу підприємства листок непрацездатності та заяву про його оплату /а.с.76 т.1/.

Згідно довідки ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» від 20 жовтня 2014 р. розрахунок з ОСОБА_1 остаточно проведено 24 вересня 2014 р. /а.с.161, 162 т.1/

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 попередніх умов праці, з посадовим окладом 6 265 грн. й надбавкою 1 127 грн. 70 коп. та стягнення різниці в заробітній платі, пов'язаної з введенням в дію 03 лютого 2014 р. штатного розпису, районний суд виходив з того, що фактично у зв'язку із введенням штатного розпису, відбулася зміна структури заробітної плати позивачки, внаслідок скасування наказів генеральним директором підприємства про встановлення надбавок працівникам, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем підприємства.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці, які відбулися внаслідок введення в дію 03 лютого 2014 р. нового штатного розпису, яким заробітна плата їй була зменшена з 6 265 грн. та 1 127 грн. 70 коп. - надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи до 4 928 грн. та 2 464 грн. - надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи, ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку в рішенні суду й обґрунтовано визнані безпідставними.

Колегія суддів враховує й ту обставину, що ОСОБА_1 наказ генерального директора про скасування наказів про встановлення надбавок до посадових окладів, внесення змін до штатного розпису, внаслідок якого відбулося зменшення її заробітної плати, в установленому законом порядку не оспорено, його недійсним не визнано.

За таких обставин, коли накази генерального директора є чинними, їх законність не оскаржено, а видача викликана скрутним економічним становищем на державному підприємстві, правових підстав до визнання дій неправомірними в зазначеній частині, не має.

Разом з тим, з рішенням суду першої інстанції в іншій частині погодитися неможливо.

Ухвалюючи рішення в частині вирішення вимог про визнання дій відповідача по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку незаконними, зобов'язання змінити дату звільнення позивачки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, а також моральної шкоди, районний суд виходив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинами справи та не узгоджуються з нормами матеріального права.

Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно абз.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Положеннями п.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 р. за №58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис при день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п.2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Встановлено, що ОСОБА_1 з дня звільнення - з 01 вересня 2014 р. по 03 вересня 2014 р. перебувала на листу непрацездатності /а.с.105 т.1/.

Як убачається з матеріалів справи, та підтверджується поясненнями представника відповідача, свідка ОСОБА_2, 03 вересня 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до підприємства з метою отримання трудової книжки, однак працівниками відділу кадрової роботи у її видачі було відмовлено.

Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_1, остільки при наявності наказу про звільнення позивачки з 01 вересня 2014 р. й при її безпосередньому зверненні 03 вересня 2014 р. у видачі трудової книжки відмовлено, а остаточний розрахунок проведено частково.

Матеріали справи свідчать, що лише 12 вересня 2014 р., після численних звернень, позивачці було видано трудову книжку, а остаточний розрахунок проведено 24 вересня 2014 р.

Висновки районного суду про неотримання ОСОБА_1 трудової книжки та повного розрахунку виключно внаслідок її бездіяльності спростовуються фактичними обставинами справи - перебування позивачки на листу непрацездатності до 03 вересня 2014 р. й звернення цього ж дня до підприємства з метою отримання трудової книжки, відмовою роботодавця у здійсненні необхідних дій по видачі трудової книжки та повного розрахунку, а також її неодноразовими письмовими зверненнями до підприємства на захист своїх прав.

За таких обставин,рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимогпро визнання дій по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку незаконними, зобов'язання внести зміни до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, а також моральної шкоди, як постановлене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що трудову книжку ОСОБА_1 видано підприємством не в день звернення за отриманням - 03 вересня 2014 р., а лише 12 вересня 2014 р., відповідач повинен внести зміни у наказ про дату її звільнення із займаної посади з 01 вересня 2014 р. на 12 вересня 2014 р., а також внести передбачений Інструкцією відповідний запис до трудової книжки.

Встановлено, що роботодавцем здійснено заходи по оплаті наданого позивачкою листка непрацездатності за 01 вересня 2014 р., а остільки датою звільнення позивачки є 12 вересня 2014 р., на державне підприємство слід покласти обов'язок по його оплаті за 02 вересня 2014 р. та 03 вересня 2014 р. /а.с.105 т.1/

Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2014 р. по 12 вересня 2014 р.

Відповідно до положень абз.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Положеннями абз.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що у день звернення ОСОБА_1 за остаточним розрахунком 03 вересня 2014 р., такий розрахунок з нею підприємством проведено лише 24 вересня 2014 р., але в період з 04 вересня 2014 р. по 12 вересня 2014 р. на її користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також виключаючи подвійне стягнення, на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 вересня 2014 р. по 24 вересня 2014 р.

Згідно із положеннями абз.3 п.2, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 р. за №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Матеріали справи свідчать, що з 28 липня 2014 р. ОСОБА_1 перебувала у відпустці, у зв'язку із чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрахування середньоденної заробітної плати останньої, виходячи із її заробітної плати за два останні повні календарні місяці роботи, що передували звільненню, тобто за період з 27 травня 2014 р. по 27 липня 2014 р.

Відтак, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 237 грн. 05 коп. (9 956 грн. /заробітна плата за 2 місяці/ : 42 робочі дні).

З огляду на зазначене, на користь ОСОБА_1 з ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2014 р. по 12 вересня 2014 р., в сумі 1 659 грн. 35 коп. (237 грн. 05 коп. Ч 7 робочих днів) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 вересня 2014 р. по 24 вересня 2014 р., в сумі 1 896 грн. 40 коп. (237 грн. 05 коп. Ч 8 робочих днів).

Згідно положень ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи конкретні обставини справи, доведеність порушення права ОСОБА_1 на своєчасне отримання трудової книжки та проведення повного розрахунку з оплати праці, інших гарантій, характер та тривалість моральних страждань, пов'язаних з порушенням трудових прав та вимушеність неодноразових, чисельних звернень з метою їх захисту, а також ступінь вини підприємства, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, визначивши розмір такої шкоди, в сумі 500 грн.

Вимога про стягнення витрат понесених позивачкою в сумі 20 грн. за отримання банківських виписок та стягнення 31 грн. 80 коп. витрат за відправку поштової кореспонденції підприємству задоволенню не підлягають, остільки зазначені вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Окрім того, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пов'язаний з оплатою позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 1 096 грн. 20 коп.

За наведених підстав, заявлений по справі позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про визнання дій по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку незаконними, зобов'язання внести зміни до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, а також моральної шкоди скасувати, ухвалити по справі в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» по затримці видачі трудової книжки та проведенні повного розрахунку при звільненні незаконними.

Зобов'язати державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» внести зміни до наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника юридичного відділу на підставі п.1 ст.38 КЗпП України в частині дати звільнення з 01 вересня 2014 року на 12 вересня 2014 року, із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Стягнути з державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2014 року по 12 вересня 2014 року, в сумі 1 659 грн. 35 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 вересня 2014 року по 24 вересня 2014 року, в сумі 1 896 грн. 40 коп. та 500 грн. моральної шкоди.

Зобов'язати державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» оплатити ОСОБА_1 листок непрацездатності за 02 вересня 2014 року та 03 вересня 2014 року.

Стягнути з державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в дохід держави судовий збір, в сумі 1 096 грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог в цій частині - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/16245/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4963/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Скрипка О.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.