РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді Шимчика Р.В.,

при секретареві Піддубняк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області та ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він являється онуком ОСОБА_3, який помер 03 грудня 2014 року, актовий запис про смерть зареєстрований Тихохутірською сільською радою Жашківського району Черкаської області за № 14.

25 лютого 2011 року дід позивача склав заповітне розпорядження, яке зареєстроване в реєстрі за № 11 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

Заповітом дід заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництв відповідачу ОСОБА_2.

Позивач має право успадкувати майно діда за правом представлення, а тому подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Жашківського нотаріального округу Черкаської області.

При вивченні нотаріусом копії заповіту було встановлено, що він не відповідає вимогам чинного законодавства.

З 2008 року дід позивача перебував на обліку у лікаря офтальмолога Жашківської центральної районної лікарні з діагнозом: вікова макулодострофія обох очей, зріла катаракта правого ока, артифакія лівого ока (гострота зору на обидва ока рух руки біля обличчя).

Вікова макулодистрофія це хронічне прогресуюче захворювання, що характеризується ураженням центральної зони очного дна (макули), при якому страждає сітківка, пігментний епітелій і судини сітківки ВМД вікове захворювання, яке поступово руйнує чіткий центральний зір.

Катаракта офтальмологічне захворювання, повязане з помутнінням кришталика ока, що викликає різні ступеня розладу зору.

Артифакія - присутність в оці штучного кристалика.

Позивач вважає, що дід був незрячою особою і цей факт був відомий секретарю Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області ОСОБА_4 до посвідчення нею заповіту, а тому вона зобовязана була запросити свідків, як передбачено законодавством. Секретар Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області ОСОБА_4 свідків не запросила, про це свідчить відсутність відповідного запису у заповіті, а тому ОСОБА_5 не міг і не знав, який документ він підписує.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати заповіт, що складений 25 лютого 2011 року ОСОБА_3 та зареєстрований Тихохутірською сільською радою Жашківського району за №11 недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та суду пояснив, що після смерті його батька в 1995 році, який з м.Києва переїхав проживати на батьківщину в с.Тихий Хутір Жашківського району, дід пішов жити до баби ОСОБА_6 матері відповідача ОСОБА_2 Ще перед смертю батько дід дав клятву, що перепише все своє майно на свого онука ОСОБА_1 Через декілька місяців він з дідом пішов до сільської ради, де дід оформив договір дарування власного будинку на його користь, а не земельну частку с/г призначення не зробив, тому що то був час, коли мінялися бланки сертифікатів. В сільській раді пояснили діду і позивачу, що або пізніше нехай складе заповітне розпорядження на землю, або він (ОСОБА_1В.) як єдиний спадкоємець успадкує майно після смерті діда. Після смерті батька, з дідом у позивача були чудові стосунки. Стосунки змінилися після народження дочки позивача в 2004 році. Тому що дід почав дарувати подарунки правнучці і це не подобалось його співмешканці матері відповідача. Потім почались конфлікти з будь яких підстав. Дід забрав все своє майно, яке залишалося в подарованому ним будинку (ванну, інструменти, дрова, які були заготовлені, матеріали, які купував сам позивач). Машина десь потому поділася дідова, мотоцикл. В подальшому позивачеві почали створювати незручності: коли він приїжджав в село, то не міг відімкнути хату, сусіди йому розповідали, що приходив дід і запхав в дверний замок пластилін. Було таке, що дід з бабою налили в криницю біля хати солярку. Позивач вважає, що заповіт його дід склав під тиском з боку співмешканки та її сімї. Зазначив, що на похованні свого діда він не був, так як в день похорону сталася сварка між ним та дідовим братом і йому морально було важко перебувати на похороні серед родичів.

В судовому засідання представник позивача адвокат ОСОБА_7, яка діє згідно угоди про правову допомогу № 07/15, заявлений позов підтримала в повному обсязі і просила визнати недійсним заповіт від 25 лютого 2011 року складений ОСОБА_3, суду пояснила, що її довіритель оскаржує заповіт, так як він не відповідає вимогам чинного законодавства. ОСОБА_3Г не міг підписувати заповіт, тому що він не бачив і перебував на обліку в Жашківській центральні районній лікарні в лікаря офтальмолога з 2008 року. Секретар сільської ради, яка виконувала функції нотаріуса в селі, мала знати, що ОСОБА_3 не бачить, а тому повинна була запросити двох свідків при складанні заповіту. Недотримання передбаченої законодавством процедури складання та посвідчення заповіту ставить під сумнів те, чи ОСОБА_3 знав, що він підписує.

В судовому засіданні представник відповідача Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області сільський голова ОСОБА_8 заявлений позов не визнав, суду пояснив, що покійний ОСОБА_3 був ветераном війни і його запрошували до школи, він самостійно приходив на 9 Травня. З приводу складання заповіту може пояснити, що в той день баба ОСОБА_6 (мати відповідача ОСОБА_2,) прийшла з дідом до сільської ради. Кабінет сільського голови в сільські раді розташований так, що він бачить робоче місце секретаря ради. Секретар сільської ради надрукувала заповіт і ОСОБА_3 підійшов до стола і підписав заповіт. Де саме в цей час перебувала баба ОСОБА_6 пояснити не може, тому що він не бачив.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_9 заявлений позов не визнав, суду пояснив, що покійний ОСОБА_3 проживав до моменту своєї смерті з його матірю протягом близько 23-х років, спочатку проживали без реєстрації шлюбу, а потім зареєстрували шлюб. ОСОБА_3 йому був вже як батько. За життя він неодноразово казав йому, що перепише на нього земельну ділянку (пай), тому що на онука він сильно образився, коли той вигнав його з хати. Після складання заповіту до нього зателефонувала мати і сказала, що вітчим написав заповіт на його користь і щоб він приїхав та забрав документи. Земельну частку (пай) ОСОБА_3 переписав на нього, тому що він з матірю вирішили, що його пай дістанеться йому (ОСОБА_2І.), материн пай залишиться його сестрі, а в третьої сестри є свій пай. Просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_10, який діє згідно договору про надання консультаційних і юридичних послуг від 20.09.2015 року, заявлений позов не визнав, суду пояснив, що заповіт посвідчений секретарем Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області був законним, відповідав вимогам нормативних актів та Законам України. В ньому дійсно виявлено волю заповідача.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, спеціаліста, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, оглянувши амбулаторну картку хворого ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть від 03 квітня 2014 року, ОСОБА_3 помер 03 грудня 2014 року, актовий запис про смерть № 14 (а.с.5).

Позивач у справі ОСОБА_1 являється онуком покійного ОСОБА_3 (а.с.7,9).

Згідно копії заповіту від 25 лютого 2011 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: належне йому майно на праві приватної власності - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серії ЧР № 141958) - заповідає ОСОБА_2 (а.с.6). Вказаний заповіт посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_4

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він являється рідним братом ОСОБА_3 В них з братом були самі добрі відносини. За життя він йому говорив, що він прожив з бабою 24 роки і має намір скласти заповіт на її сина - ОСОБА_2, тому що хоче йому віддячити. ОСОБА_13 приїжджав до брата і бачив, що він читав за допомогою лінзи, писав самостійно і взагалі обходився без сторонньої допомоги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона прожила з ОСОБА_3 24 роки разом. В день складання заповіту (в лютому місяці 2012 року) вона ходила в сільську раду разом з чоловіком. Вона сиділа біля чоловіка під час складання заповіту. Підпис на заповіті ставив особисто ОСОБА_3 Заповіт він склав на її сина, так як вони між собою про це погодили, оскільки одній з її дочок залишиться її земельна ділянка, а в другої є свій пай. Зазначила також, що 17.02.2014 року вони з ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Згідно довідки Жашківської центральної районної лікарні від 23.06.2015 року № 01-01-11/498, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував під наглядом лікаря офтальмолога з 2008 року з приводу: Діагноз: Вікова макулодистрофія обох очей. Зріла катаракта правого ока. Артифакія лівого ока (гострота зору на обох очах рух руки біля обличчя). Помер 03.12.2014 року (а.с.10).

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста лікар-офтальмолог Жашківської центральної районної лікарі ОСОБА_14 суду пояснив, що враховуючи діагноз, який зазначено в амбулаторній карті хворого ОСОБА_3, останній мав буде поганий зір, при цьому з таким діагнозом читати він практично не міг, а міг лише орієнтуватися в просторі. Згідно записів і амбулаторній карті, в 2008 році хворому було зроблено операцію на очах, його зір дещо міг покращитися.

Відповідно до ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаним заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють серед іншого такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних).

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, а саме відповідно до пунктів 157, 158 якої, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працює секретарем Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. В лютому 2012 року до сільської ради прийшов ОСОБА_3 і сказав, що він бажає скласти заповіт. Вказав на кого бажає скласти заповіт. Вона надрукувала заповіт, сіла коло нього, оголосила заповіт, потім ОСОБА_3 сидів і довго ще вдивлявся в зміст заповіту, а потім підписав його. В сільську раду він приходив з співмешканкою, під час оформлення та підписання заповіту був сам. Свідків того, що заповіт був зачитаний нею в голос, а не особисто ОСОБА_3, вона в заповіті не вказала, так як не була обізнана про таку необхідність.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона працює землевпорядником Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Її робоче місце знаходиться в одному кабінеті з бухгалтером та секретарем Тихохутірської сільської ради. В той день, коли складався заповіт, дід ОСОБА_3 прийшов в сільську раду і сказав, що хоче скласти заповіт. Секретар надрукувала заповіт, прочитала його, ОСОБА_3 підійшов до стола і підписав власноручно заповіт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює бухгалтером Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. На початку 2012 року прийшов до сільської ради ОСОБА_3 і сказав, що хоче скласти заповіт. Секретар склала заповіт і зачитала, дід подивився заповіт, а потім підписав його. Він особисто, без сторонньої допомоги, підписав заповіт. В сільську раду дід приходив із співмешканкою.

З показань вказаних вище свідків ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 вбачається, що секретарем сільської ради при посвідченні заповіту було допущено порушення положень ч.2 ст.1248 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, в частині, що стосується необхідності прочитання вголос заповіту заповідачем із зазначенням про це в заповіті, або ж посвідчення заповіту при свідках із зазначенням їхніх даних в тексті заповіту, зачитування заповіту ними в голос та проставлення підписів в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Враховуючи, що в даному випадку було порушено порядок посвідчення заповіту, то він є нікчемним.

Згідно зі ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми чи посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

За змістом п.5 постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

В даному випадку нікчемність заповіту не була предметом спору сторін.

Враховуючи викладене, підстави для визнання спірного заповіту недійсним відсутні, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідем надано суду дві квитанції про оплату правової допомоги на суму 3000 грн та 1000 грн. Суд вважає за необхідне стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн, оскільки вказана сума обумовлена в договорі про надання правової допомоги відповідачу адвокатом. Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн, то вказана сума не підлягає до стягнення, оскільки в договорі про правову допомогу вона не обумовлена.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212,213,215 ЦПК України, ст.88, 203, 215, 1247, 1251,1252, 1257 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», положеннями постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту не дійсним, - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаській області через Жашківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик