Номер провадження: 22-ц/785/6077/15
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що дії у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що дії у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення порядку користування приміщеннями, зміну договору найму та зобов'язання вчинити дії, та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування приміщенням, зміну договору найму, встановлення порядку користування приміщеннями, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015р. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що дії у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, 2011р.народження, звернулися з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення порядку користування приміщеннями, виділивши їм житлові кімнати площами 11,5 кв.м, 11,5 кв.м та 9,0 кв.м., а відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8 кімнату площею 19, 14 кв.м, та зобов'язати райадміністрацію укласти з ОСОБА_3 окремий договір найму на ізольовані кімнати, залишити в спільному користуванні кухню, коридор ванну кімнату, туалет та чотири комори.

Свої вимоги мотивували тим, що відповідачі займають дві кімнати площами 19,14 кв.м та 9,0 кв.м., а вони інші дві - площами по 11,5 кв.м. кожна. Раніше кімнату площею 9 кв.м. займала ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2, який є інвалідом 1 групи лежачий хворий та потребує постійного догляду та ОСОБА_3 проживають у жилій кімнаті площею 11,5 кв.м, ОСОБА_4 займає іншу кімнату площею 11,5 кв.м, а ОСОБА_5 зі своєю донькою ОСОБА_6 має намір зайняти кімнату площею 9, 0 кв.м. Незважаючи на те, що площі кімнат менші, проте вважають, що це зменшення не порушує їх житлових прав.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання ОСОБА_5 та її доньки ОСОБА_6 такими, що вставили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, про зміну договору найму, оформивши його на ОСОБА_7, встановлення порядку користування квартирою виділивши їм у користування дві кімнати площею 19,14 кв.м. та 9,0 кв.м, а також комору 0,5 кв.м, а відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кімнати площами по 11,5 кв.м. та комори площами 2,1 кв.м і 0,5 кв.м. В загальному користуванні залишити кухню, коридор, ванну кімнату, туалет.

Зустрічні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 не мешкає в квартирі з 2009р., проживає в квартирі свого чоловіка. ОСОБА_7 як донька основного квартиронаймача ОСОБА_10. знаходячись в першій лінії спорідненості має право на укладення саме з нею договору найму, а не ОСОБА_3 Позивачі штучно затримували розділ рахунків, в квартирі мешкають сім'ї, які не мають один до одного відношення.

У судовому засіданні ОСОБА_3, яка також представляла інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, позовні вимоги підтримали та просили відмовити в задоволенні вимог відповідачів. ОСОБА_5 також підтвердила про не проживання в квартирі з причин неможливості через зайнятість приміщень іншими мешканцями.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимоги первісного позову не визнали та просили задовольнити зустрічний позов. ОСОБА_8 зазначила, що тимчасово не проживає через некомфортні умови.

Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Рішенням суду від 04.06.2015р. у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

У апеляційних скаргах:

- позивачі за первісним позовом просять рішення суду змінити та задовольнити їх вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи;

- позивачі за зустрічним позовом просять рішення суду у частині відмови у задоволенні їх позову скасувати на ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неповне дослідження доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення спору.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять апеляційну скаргу позивачів за первісним позовом - відхилити, а їх апеляційну скаргу - задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи розрахунки житлової площі, які можуть припадати на кожну особу, приймайючи до уваги норми, що регулюють це питання, а також ту обставину, що розмір жилої площі на кожну проживаючи особу в спірній квартирі є меншим від встановленого для надання одній особі, що виключає можливість укладання окремого договору найму жилого приміщення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_8 про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням суд вирішив на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України

Проте із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в частині вирішення первісного позову та зустрічного - в частині визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, не відповідає.

Судом встановлено, що наймачем квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_10, який ІНФОРМАЦІЯ_2. помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданого на підставі складеного а/з № 270 від 16.11.2007р. у відділі РАЦС Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Після його смерті особовий рахунок на інших членів сімї померлого до цього часу не відкритий.

Вказана квартира розташована на 4 поверсі 12-ті поверхового житлового будинку та складається з чотирьох жилих кімнат, площами: 19,14 кв.м.p з лоджією 2,06 кв.м., 11,5 кв.м. з лоджією 2,1 кв.м., 9,0 кв.м. з лоджією 1,3 кв.м. та 11,5 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м. Квартира обладнана окремою кухнею площею 7,6 кв.м., коридором площею 12,3 кв.м., ванною кімнатою 2,8 кв.м., туалетом 1,0 кв.м. та чотирма кладовими площами 0,5 кв.м., 0,5 кв.м., 2,1 кв.м., 0,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 86,20 кв.м., з якої житлова площа - 51,14 кв.м. Згідно плану квартири всі чотири кімнати є ізольовані, квартира є неприватизованою, належить до комунальної власності Одеської міської ради, у ній зареєстровані та мають право користування 7 осіб.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Стаття 63 ЖК України встановлює, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48 ЖК України), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до ст. 104 ЦПК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Отже, при вирішення питання про можливість укладення окремого договору найму на підставі ст. 104 ЖК України враховується лише розмір житлової площі квартири.

Статтею 48 ЖК України передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 (з наступними змінами і доповненнями) в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Постановою виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок Одеської області від 17.09.1991р. норму середньої забезпеченості особи жилою площею у населених пунктах Одеської області визначено у розмірі 8,8 кв.м. На квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, приймаються громадяни, які займають жилу площу до 6 кв.м. включно на проживаючого члена сім'ї.

Як вже було зазначено вище судом визнано, що у спірній квартирі зареєстровані та мають право користування цим приміщенням 7 осіб. На кожного з членів сім'ї припадає по 7,30 кв.м. жилої площі, (51,14кв.м.жилої площі : 7 =7,30 кв.м.).

Матеріалами справи також встановлено, що до смерті ОСОБА_11., у спірній квартирі був встановлений такий порядок користування квартирою: позивачі за первісним позовом користувалися двома кімнатами площами по 11,5 кв.м. кожна; ОСОБА_7 та її донька ОСОБА_8 користувалися кімнатою площею 19.4 кв.м., а померла ОСОБА_11. - кімнатою, площею 9.0 кв.м.

Між сторонами встановилися конфліктні стосунки, між ними викають сварки, бійки, вони неодноразово зверталися до суду з позовом про зміну договору житлового найму та кожний з них претендує за звільнену кімнату, площею 9,0 кв.м.

З метою дотримання рівності прав та обов'язків сторін, що передбачені ст. 64 ЖК України, колегія суддів вважає, що кімнату площею 9.0 кв.м. необхідно передати у користування позивачів за первісним позовом.

З пояснень сторін у суді апеляційної інстанції видно, що кімната площею 9,0 кв. м. на теперішній час зачинена, нею вони не користуються та кожний з них претендує на неї.

Оскільки матеріалами справи установлено, що у спірній квартирі чотири жилі кімнати є ізольованими, мають розміри: 9,0 кв.м., 11, 5 кв. м , 11,5 кв.м. та 19,4 кв.м., тобто кожна більша ніж 8,8 кв.м., тому апеляційний суд доходить висновку про задоволення первісного позову та виділення у користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її малолітньої дитини ОСОБА_6, 2011р.народження, трьох кімнат площею: 11,5 кв., 11,5 кв.м. та 9,0 кв. з лоджиями, а у користування ОСОБА_7 та ОСОБА_8- кімнати площею 19,4 кв.м. з лоджією площею 2,06 кв.м.

Виходячи з наведеного, зміна договору найма спірного жилого приміщення за варіантом запропонованим позивачами за первісним позовом не призведе до штучного погіршення їх житлових умов, хоча частки їх за таким варіантом зміни договору житлового найму зменшуються до 6,4 кв.м на кожного з них, проте на таке зменшення вони погодилися самі, й це не викличе необхідності їх постановки на облік як такі, що потребують поліпшення житлових умов.

При такому варіанті зміни договору житлового найму житлові умови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не погіршуються, їх частки значно більше, - по 9,7 кв.м. на кожну з них, з чим погоджуються позивачі.

Вирішуючи це питання колегія суддів бере до уваги і те, що зміна договору житлового найму за вказаним варіантом можливо із урахування санітарних і технічних умов квартири, у якій туалет та ванна розташовані в окремих приміщеннях, квартира має чотири окремі кладові, коридор - площею 12,3 кв.м., кухня, що дозволяє укласти два договори найму.

У зв'язку з тим, що запропонований ОСОБА_7 та ОСОБА_8 варіант зміни договору житлового найма значно погіршує житлові умови позивачів, тому колегія суддів його відхиляє.

Пленуму Верховного Суду України у п. 11 зазначеної вище постанови роз'яснив, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посилаючись на те, що ОСОБА_5, вийшовши у 2009р. заміж, переселилася в облаштовану трикімнатну квартиру до свого чоловіка де і проживає, тому за правилами ст. 107 ЖК України просила визнати її такою, що втратила право користування спірним приміщенням.

Однак суд на це не звернув уваги, без згоди позивачів змінив підставу позову і вирішив ці вимоги за правилами ст. ст. 71,72 ЖК України.

Згідно з ст. 107 ЖК України наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

При цьому належить врахувати, що відповідно до вказаного п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України, на ствердження такого вибуття суд бере до уваги фактичні данні, які свідчать що обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресування кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

Однак в справі немає даних, які свідчили б про те, що ОСОБА_5 обрала інше постійне місце проживання, оскільки із спірної квартири вона не знімалася з реєстрації, інші особи на теперішній час визнають, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше визнали за ОСОБА_5 право користування спірним житлом, що встановлено рішеннями Суворовського районного суду від 14.01.2013р., від 11.12.2014р., по спорам між тими самими сторонами, що набрали законної сили.

За наявності таких обставин рішення суду у цій частині підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні первісного позову - скасувати, а в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - змінити.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення порядку користування приміщеннями, зміну договору найму та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити у користування: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - жилі кімнати площею: 11,5 кв. м. з лоджією 2,3 кв.м., 11,5 кв.м. з лоджією 2,1 кв.м., 9,0 кв.м. з лоджією 1,3 кв.м., а ОСОБА_7, ОСОБА_8 - жилу кімнату площею 19,14 кв.м. з лоджією 1,3 кв.м., інші приміщення: коридор, ванну, туалет, чотири кладові залишити у загальному користуванні.

Змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 окремі договори найму жилого приміщення та оформити особисті рахунки на вищевказані приміщення з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відповідно.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити з інших підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д. Громік