Справа № 303/2919/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до дМукачівського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 13.07.2009 року ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких він втратив одну нирку, отримав пневмоторакс легенів та став інвалідом І групи.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2013 року ОСОБА_3 засуджено до 5 років позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 16.10.2013 року.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 йому завдано значної майнової шкоди, а саме:

1. Внаслідок злочинних дій йому було повністю ампутовано одну нирку, а інша знаходиться у незадовільному стані (термінальна стадія ниркової недостатності). Наразі перебуває на черзі на отримання донорського органу - нирки. Вартість донорського органу та операції становить 55 000 доларів США, що еквівалентно 869 550,28 грн.

2. Через втрату працездатності, на підставі ч.2 ст. 1195 ЦК України, має право на відшкодування шкоди у розмірі мінімальної зарплати за період з 16.10.2013 по 30.10.2015 року на загальну суму 29 090 грн.

3. На лікування, через втрату нирки , численні операції, проведення гемодіалізу ним потрачено 9155,43 грн.

4. На додаткове харчування в період з 16.10.2013 року - 1508,41 грн.

5. Транспортні витрати на поїздки до обласної лікарні в м.Ужгороді та Інститут транспатології ім. Шалімова в м.Києві - 1018,84 грн.

6. Витрати пов'язані з копіюванням документів, придбанням паперу, поштові витрати тощо - 168,71 грн.

7. Згідно вироку ОСОБА_3 повинен йому сплатити 100 000 грн. моральної шкоди, однак до сих пір не сплатив жодної копійки, а тому, на підставі ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню інфляційної втрати за період з 16.10.2013 по 15.10.2015 року на суму 41 344 грн. та 3% річних за вказаний період в розмірі 6090 грн.

8. Витрати пов'язані з проведенням товарознавчої експертизи по оцінці нерухомого майна - будинку №35 по вул. Митрака в м.Мукачево, що належить засудженому - 1500 грн.

Зважаючи на викладене просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в розмірі 968 125,39 грн. та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.07.2015 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 40 772,68 грн. та 4000 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 447,72 грн.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та задовольнити його позов у повному обсязі. Зокрема зазначає, що ним доведена необхідність пересадки йому донорської нирки та вартість такої операції, а тому суд безпідставно відмовив у стягненні 869 550 грн. Не відповідає на його думку і висновок суду про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних з посиланням на відсутність між ними договірних відносин. В даному випадку ОСОБА_3 повинен сплатити йому 100 000 грн. моральної шкоди і на цю суму повинні нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних з жовтня 2013 року по час розгляду справи. Також не погоджується з висновком суду про відмову у стягненні витрат на копіювання документів, поштові витрати та проведення товарознавчої експертизи, оскільки якби не дії відповідача, то в нього не було б потреби звертатися до суду та нести вказані витрати.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали даної цивільної справи та кримінальної справи №1/303/107/13 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог: про відшкодування майнової шкоди пов'язаної з необхідністю пересадки донорської нирки; стягнення інфляційних втрат та 3% річних; відшкодування витрат понесених на ксерокопіювання, поштових витрат та проведення товарознавчої експертизи , то колегія суддів, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України. перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходи з їх недоведеності та необґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 100 000 грн. моральної шкоди (а.с.39, 40). Ухвалю апеляційного суду Закарпатської області від 16.10.2013 року залишено без змін вирок Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2013 року (а.с.41, 42). Ухвалою ВССУ від 19.06.2014 року вирок Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16.10.2013 року в частині вирішення позовних вимог потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд для вирішення в порядку цивільного судочинства (а.с.56-58). Таким чином вирок Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2013 року в частині засудження ОСОБА_3 та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 100 000 грн. моральної шкоди набрав законної сили 16.10.2013 року.

З даного вироку вбачається, що ОСОБА_3 13.07.2009 року, під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_2, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинив з останнім сварку, в процесі якої спричинив ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву лоханки гідронефротичнозміненої правої нирки, сечового перитоніту, токсичної (єдиної) нирки, гідронефрозу, пелоектазії лівої нирки, нейрогенного гіпертрофованого сечового міхура, гострої ниркової недостатності, правобічного пневмотораксу, аномалії розвитку сечового міхура з гіпертрофією стінок та уретрогідронефрозом зліва ІІІ ст.

Як вбачається з матеріалів справи, після отримання вказаних тілесних ушкоджень, позивач неодноразово лікувався в різних медичних закладах внаслідок отриманих у 2009 році тілесних ушкоджень. Зокрема, з 18.03.2015 року по 23.03.2015 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні в Закарпатській ОКЛ ім.А.Новака з діагнозом: ХХН V ст. Нефросклероз єдиної набутої лівої нирки (правобічна нефроктомія у 2009 р.). Артеріальна гіпертензія, анемія легкого ст. За результатами лікування ОСОБА_2 направлено в КНДІ хірургії та трансплантології ім. Шалімова (а.с.32). З 24.03.2015 по 25.03.2015 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні в Національному інституті хірургії та трансплантології ім..О.О.Шалімова у відділенні трансплантації нирки та гемодіалізу з діагнозом: ХХН-V ст. Нефросклероз єдиної лівої нирки. ХХН IV ст. Тромбоз АВФ зліва на передпліччі. Стан після нефректомії справа (2009 р.) (а.с.31).

Однак колегія суддів констатує, що згідно ч.ч.1, 2 ст. 6 ЗУ «Про трансплантацію органів та інших анатомічних матеріалів людині» трансплантація як метод лікування застосовується виключно за наявності медичних показань та згоди об'єктивно інформованого дієздатного реципієнта лише у випадках, коли усунення небезпеки для життя або відновлення здоров'я реципієнта іншими методами лікування неможливе.

Наявність у реципієнта медичних показань для застосування трансплантації встановлює консиліум лікарів відповідного закладу охорони здоров'я чи наукової установи.

Таким чином, оскільки позивачем не надано жодного висновку консиліуму лікарів відповідного закладу охорони здоров'я, в якому б було зазначено про необхідність здійснення йому трансплантації нирки, то суд правомірно відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди пов'язаної з необхідністю трансплантації нирки.

Також обґрунтованим є висновок суду про відмову в стягненні витрат пов'язаних з копіюванням документів, придбання паперу, поштових витрат та на проведення товарознавчої експертизи, оскільки зазначені витрати не знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із нанесенням позивачу відповідачем тілесних ушкоджень. Доводи апеляційної карги в цій частині не спростовуються висновку суду першої інстанції.

Разом з тим не може погодитись колегія суддів з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у стягненні з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, з посиланням на відсутність між сторонами договірних відносин, оскільки такий висновок ґрунтується на неправильному тлумаченні судом ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Вищевказаним вироком Мукачівського міськрайонного суду від 08.05.2013 року частково задоволено цивільний позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 100 000 грн. моральної шкоди.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд України в своїй Постанові №6-113цс14 від 01.10.2014 року, і такий висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Таким чином ґрунтуються на приписах закону позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму 100 000 грн. за період з 16.10.2013 року (день набрання вироком законної сили) по 15.10.2015 року.

Період стягнення складає рівно два роки, а відтак 3% річних складатимуть суму 6000 грн. (100 000 грн. * 3% * 2 роки).

Колегія суддів розраховуючи інфляційні втрати бере до уваги індекси інфляції встановлені Кабміном України за відповідні періоди, які розташовані в електронні базі Інформаційно-аналітичного центру «Ліга».

За період з 16.10.2013 по 15.10.2015 року сукупний індекс інфляції становить 1,778, а відтак інфляційній втрати за даний період рівні 77 800 грн. (100 000 * (1,778 - 1) = 77 800), що є більшим ніж заявлено позивачем. Однак виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, колегія суддів вважає, що слід стягнути інфляційні втрати в межах заявлених позивачем вимог, тобто в розмірі 41 344 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині.

Керуючись ст. 625 ЦК України, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Мукачівського районного суду від 14 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень та 41 344 (сорок одна тисяча триста сорок чотири) гривні інфляційних втрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді