У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ї особи Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання права на спадкування,-

в с т а н о в и л а :

18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року, яким рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2011 року - скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ї особи Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_5 більше як п'ять років до часу відкриття спадщини і наявність права у четверту чергу на спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5; визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5; визнання права власності на спадкове майно по 1/4 частки будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - відмовлено.

У заяві позивач ОСОБА_1, як на нововиявлені обставини, посилається на докази, які містяться в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом, в якій він участі не брав, а тому про такі йому не було відомо, які доводять обставину важкості хвороби та безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_5, зокрема на довідку МСЕК №0236155 про встановлення 2-ї групи інвалідності ОСОБА_5 від 28.07.2008 року; форму ІПР №1581 з видами обмеження інваліда 2-ї групи ОСОБА_5, а також рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року, що набрало законної сили, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 проживав однією сім'єю із вітчимом ОСОБА_5 більше 10 років, а також встановлено факт, що ОСОБА_1 являється пасинком ОСОБА_5

Вказані обставини вважає нововиявленими, а тому просить переглянути рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 заяву підтримали.

Позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 заяву визнали, просили таку задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4, її представник ОСОБА_7 та представник Першої Ужгородської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду заяви були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно з ч.1 ст.365 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви. Причини неявки, зазначені представником відповідача ОСОБА_7 у заяві від 18.02.2015 року, колегія суддів не визнає поважними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами і представник мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, оскільки про розгляд даної заяви був повідомлений завчасно, а саме за 8 днів до її розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке він отримав 10.02.2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, перевіривши доводи заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2011 року і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ї особи Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_5 більше як п'ять років до часу відкриття спадщини і наявність права у четверту чергу на спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5; визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5; визнання права власності на спадкове майно по 1/4 частки будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 10 вересня 2012 року зазначене рішення суду залишено без змін.

Позивач ОСОБА_1 у заяві від 18.12.2014 року просить переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року.

Відповідно до ст.361 ЦПК України рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України).

Як на підставу для перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2011 року, заявник ОСОБА_1 посилається на докази, які містяться в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом, в якій він участі не брав, а тому про такі йому не було відомо, які доводять обставину важкості хвороби та безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_5, зокрема на довідку МСЕК №0236155 про встановлення 2-ї групи інвалідності ОСОБА_5 від 28.07.2008 року; форму ІПР №1581 від 28.07.2008 року з видами обмеження інваліда 2-ї групи ОСОБА_5, а також на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року, що набрало законної сили, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 проживав однією сім'єю із вітчимом ОСОБА_5 більше 10 років, а також встановлено факт, що ОСОБА_1 являється пасинком ОСОБА_5

Однак, вище вказана довідка МСЕК №0236155 про встановлення 2-ї групи інвалідності ОСОБА_5 від 28.07.2008 року та форма ІПР №1581 від 28.07.2008 року з видами обмеження інваліда 2-ї групи ОСОБА_5, - не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, оскільки про ці докази, які містяться в матеріалах даної справи на аркушах 20-21, заявникові ОСОБА_1 під час її розгляду було відомо.

Стосовно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року, що набрало законної сили, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 проживав однією сім'єю із вітчимом ОСОБА_5 більше 10 років, а також встановлено факт, що ОСОБА_1 являється пасинком ОСОБА_5, - то вказана обставина є нововиявленою, так як вона має істотне значення для розгляду справи, оскільки спростовує факти, покладені в основу судового рішення і висновки суду у даній справі.

Таким чином, вказана обставина є нововиявленою, що у відповідності до ст.365 ЦПК України є підставою для скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом апеляційної інстанції рішення і розгляду ним справи на загальних підставах за раніше поданою апеляційною скаргою.

Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_5 більше як п'ять років до часу відкриття спадщини і мають право у четверту чергу на спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 171 грн. судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, - норми ЦК 2003 р., що набрав чинності 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК України (п.21 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року).

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю із спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідачки ОСОБА_3, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 з 1 лютого 1992 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб, до дня його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована за цією ж адресою, загальною площею 0,0975 га., належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.12.2007 року.

За життя ОСОБА_5, разом із ним проживали та вели спільне господарство його дружина ОСОБА_3, її син (пасинок ОСОБА_5.) - позивач ОСОБА_1, який з 06.12.1994 року прописаний за адресою по АДРЕСА_1 що стверджується копією його паспорта з відміткою про прописку (а.с.26), та його дружина - позивач ОСОБА_2, яка за вказаною адресою прописана з 08 квітня 1999 року, що стверджується копією її паспорта з відміткою про прописку (а.с.25).

Факт спільного проживання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5 однією сім»єю стверджується також і довідкою, виданою Управлінням ЖКГ ЖРЕР №5 від 12.01.2010 року №147 ОСОБА_3 про те, що вона дійсно проживає і зареєстрована по АДРЕСА_1 в якому ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав до дня смерті 06.07.2009 року разом з дружиною ОСОБА_3, її сином ОСОБА_1, невісткою ОСОБА_2 та онуками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.с.15).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5 проживали однією сім'єю більше 10 років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до ст.1264 ЦК України мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Факт проживання позивача ОСОБА_1 однією сім'єю разом із вітчимом ОСОБА_5 також встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.1261 ЦК України відповідачі ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_5.), та ОСОБА_5 (донька від першого шлюбу ОСОБА_5.), є спадкоємцями першої черги, яка спадщину за померлим ОСОБА_5 прийняли, що стверджується копією спадкової справи №804/2009 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, індекс справи 02-14.

З зазначеної спадкової справи слідує, що ОСОБА_10, який є сином ОСОБА_5 від першого шлюбу, спадщину не прийняв. А тому спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є лише відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також судом встановлено, що спадщину за померлим ОСОБА_5 прийняли і позивачі, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявили про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкодавцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України).

Так, відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, установлених у судовому порядку : 1) здійснення опіки над спадкодавцем , тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали опіку над ОСОБА_5, так як матеріально забезпечували його, надавали йому іншу допомогу, а саме прибирали будинок, готували їжу, проводили ремонт будинку, що стверджується наявними у матеріалах справи накладними та товарними чеками (а.с.37-39), який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, тобто не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, що стверджується виписками з історії його хвороб (а.с.17-19, 29-31) та довідкою головного лікаря Закарпатської обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_11 від 04.03.2010 року №321/01-10 ОСОБА_12, а також довідкою адміністрації Ужгородської центральної міської клінічної лікарні від 12.03.2010 року №93/01-8, за підписами лікуючих лікарів ОСОБА_13, ОСОБА_14 та головного лікаря ОСОБА_15, з яких слідує, що хворий ОСОБА_5 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаних медичних закладах протягом 2008-2009 років у ревматологічному відділенні, кардіологічному відділенні та відділенні загальної терапії, оскільки загальний стан хворого був вкрай важким і потребував постійного нагляду та підтримки сторонніх. Хворий не міг самостійно рухатися та доглядати за собою, тому під час стаціонарного лікування за ним постійно доглядали родичі - ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно довідки МСЕК №0236155 28.07.2008 року ОСОБА_5 встановлено другу групу інвалідності (а.с.20).

Отже встановивши, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом і з ОСОБА_5 однією сім'єю, а саме ОСОБА_1 з 1994 року, а ОСОБА_2 з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (дня його смерті), які спадщину за ОСОБА_5 прийняли, так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, який через тяжку хворобу потребував стороннього догляду, який йому надавали позивачі, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що тривалість безпорадного стану спадкодавця через тяжку хворобу тривала протягом 2008 - 2009 років, - який на думку апелянта спростовується поясненнями його сина ОСОБА_4, який ствердив, що він разом із батьком до середини лютого 2009 року займались перевезеннями пасажирів за кордон до Угорської Республіки, а тому його батько ОСОБА_5 не міг ходити лише з 17.02.2009 до моменту його смерті 06.07.2009 року, - не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вище наведеними виписками з історії його хвороб та довідок лікуючих лікарів, зокрема, випискою з історії хвороби обласної клінічної лікарні №8412 стаціонарного хворого ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож.АДРЕСА_1, не працюючого. Дата поступлення 09.06.2008 року, дата виписки 09.07.2008 року, з якої слідує, що загальний стан хворого при поступленні вкрай важкий. Ходить за підтримки сторонніх, виражена слабкість, задишка. Гіпотрофія м»язевої системи, верхніх та нижніх кінцівок (а.с.29). Випискою з історії хвороби обласної клінічної лікарні №10114 стаціонарно хворого ОСОБА_5 Дата поступлення 21.07.2008 року, дата виписки 21.08.2008 р. (а.с.30). Випискою з історії хвороби обласної клінічної лікарні №2436 стаціонарного хворого ОСОБА_5 Дата поступлення 17.02.2009 року, дата виписки 24.03.2009 року (а.с.31). Загальний стан хворого при поступленні вкрай важкий. Ходить за допомогою сторонніх, виражена слабкість, задишка при розмові. Виписка з історії хвороби №2879/318 відділення загальної терапії хворого ОСОБА_5, дата надходження 24.03.2009 року, дата виписки 09.04.2009 року, діагноз - дилятаційна кардіоміопатія, постійна форма фібриляції передсердь з поодинокими шлуночковими екстрасистолами (інсулінозалежний ст. компенсації середньої ступені важкості, системний васкуліт) (а.с.18). Випискою з історії хвороби №4481/421 кардіологічного відділення хворого ОСОБА_5, дата поступлення 18.05.2009 року, дата виписки 19.06.2009 року. Діагноз - ДКМП, швидко прогресуючий перебіг. Фібриляція передсердь, постійна форма. Вторинний системний васкуліт (а.с.19).

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_4 відхилити, оскільки судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319, 365 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ї особи Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання права на спадкування - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :