22-ц/775/1148/2015(м)
Категорія 32 Головуючий у 1 інстанції Томілін О.М.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар Зал Ю.С.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» (далі ПАТ «МЗВМ») про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 12 січня 2009 року, під час роботи на підприємстві, він отримав виробничу травму, внаслідок якої втратив 10% працездатності, у зв'язку з чим до теперішнього часу відчуває моральні страждання. Просив стягнути з відповідача 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та втратою працездатності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 8 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПАТ «МЗВМ» у відшкодування моральної шкоди 1 500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 та представник ПАТ «МЗВМ» в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «МЗВМ» і 12 січня 2009 року о 21 год. 15 хв., під час виконання ним трудових обов'язків, стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_2 було травмовано і він отримав тілесні ушкодження.

Згідно акту по формі Н-1 від 24 липня 2009 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, основною причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці. В акті також було зазначено, що ОСОБА_2 отримав травму живота та хребта, а саме, закритий перелом поперечних відростків LI-LIV праворуч, що зростаються, без порушень функцій; тупа травма живота - розрив брижейки тонкого кишечника, масивна внутрібрюшна кровотеча; ступінь тяжкості травми - легка.

За висновком МСЕК від 7 вересня 2009 року ОСОБА_2 встановлено 10% стійкої втрати професійної працездатності з повторним оглядом 7 вересня 2010 року. Під час повторного огляду за висновком МСЕК від 27 вересня 2010 року позивачеві встановлено 5% стійкої втрати професійної працездатності безстроково, що не заперечується сторонами.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок трудового каліцтва позивач зазнав моральних страждань через ушкодження здоров'я, але, з урахуванням глибини моральних та фізичних страждань позивача, ступню втрати професійної працездатності, а також загальних засад цивільного судочинства щодо розумності і справедливості, визначив розмір відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

Колегія вважає, що суд першої інстанції оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підств для відшкодування позивачу моральної шкоди, яка заподіяна внаслідок ушкодження здоров*я на виробництві. При ухваленні рішення суд правильно застосував положення ст.ст.153,173, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, Закони України «Про охорону праці» та «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 та роз*яснення Пленуму Верхоного Суду України, викладені в постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди».

ОСОБА_2 не погодився з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди і в апеляційній скарзі просив про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається зі скарги, позивач послався на те, що суд необґрунтовано зменшив розмір відшкодування йому моральної шкоди до 1500 грн., не врахувавши рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя у конкретній справі, яке було залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справа та за яким особі, яка втратила працездатність на 40%, було відшкодовано моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Доводи скарги апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ці ж позиції викладені і в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди», який передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

В рішенні суду наведені обставини, враховуючи які суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з ПАТ «МЗВМ» на користь ОСОБА_2 1500 грн. Ці висновки є повними та переконливими і нових доказів чи обставин, які не були враховані судом першої інстанції позивач в апеляційній скарзі не навів та апеляційному суду не надав.

Посилання ОСОБА_2 у скарзі на те, що суд вирішив спір без отримання з відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та ПАТ «МЗВМ» протоколу засідання комісії з охорони праці, в якому б мала бути зазначена ступень вини позивача у нещасному випадку, не є підставою для скасування рішення, оскільки суд розглядав позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., а питання щодо розміру одноразової допомоги не були предметом цього спору. Крім того, з рішення вбачається, що відповідач, заперечуючи проти позову на ці обставини не посилався і суд, ухвалюючи рішення, також не брав до уваги наявність або відсутність вини ОСОБА_2 та її ступінь у нещасному випадку.

Критерієм оцінки розміру відшкодування моральної шкоди за рішенням суду були інші обставини.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді : С.А.Зайцева

С.А.Попова