РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в листопаді 2014 року звернувся з вищезгаданим позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 150000 грн., посилаючись на те, що внаслідок ДТП, що мала місце 24.07.2006 року, з вини відповідача загинула дружина ОСОБА_2 та мати неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ОСОБА_5, чим йому заподіяно незворотні душевні та моральні страждання, що виразилася в смерті близької людини. Окрім того, внаслідок даної ДТП йому було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в звязку з чим змушений тривалий час лікуватися як стаціонарно, так і амбулаторно, визнаний інвалідом 111 групи. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ВАЗ 21013, д.н. 532062 ВВ, що йому належить, був знищений та його ринкова вартість на день проведення експертизи становила 10371 грн, які також просив стягнути позивач. На поховання дружини ОСОБА_5А, ним витрачено кошти в сумі 1645 грн, які підлягають відшкодуванню з відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.07.2006 року о 21 год. 15 хв. на 142км. + 500м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Сонячне Житомирського району, ОСОБА_3 керуючи у стані алкогольного спяніння автомобілем Шевролет-Еванда, державний номерний знак НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної на головну дорогу і виконуючи лівий поворот в напрямку м. Києва, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3-б, 2.9-а, 10.1, 10.2, 10.5, 16.11 Правил дорожнього руху України в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак 53262ВВ під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку по головній дорозі, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажир автомобіля ОСОБА_5 тілесні ушкодження, від яких загинула на місці ДТП.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 26.02.2013 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням на нього обовязків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Вироком апеляційного суду Житомирської області від 14.03.2014 року вищезазначений вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного ОСОБА_3 покарання і призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 2 місяць із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року вирок апеляційного суду Житомирської області від 14.03.2014 року щодо ОСОБА_3 змінено, вважати засудженим ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладенням на нього обовязків, передбачених пунктами 2, 3 ст.76 КК України. У решті вирок залишено без зміни./а.с.305/.

Позивач ОСОБА_2 є чоловіком померлої 24.07.2006 року ОСОБА_5, та вони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 79,80,86/.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 під час ДТП перебував у стані алкогольного спяніння, вчинив злочин з необережності, знехтував Правилами дорожнього руху, вперше був притягнутий до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька-інваліда 3 групи, матір, яка перебуває на обліку в Житомирському обласному онкологічному диспансері, щиро розкаявся у вчиненому злочині, публічно вибачився перед потерпілими, має незадовільний стан здоровя.

Вказані обставини також встановлені Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року.

Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою./ ст. 61.ч.4 ЦПК України/.

Таким чином, судами встановлена протиправність дій відповідача та його вина в скоєнні даної ДТП, а також причинний звязок між наявною шкодою і протиправними діянням заподіювача.

Відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодував завдану внаслідок злочину шкоду в розмірі 80000 грн., в тому числі ОСОБА_2 в сумі 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітній ОСОБА_4, про що в судовому засіданні не заперечували позивач та його представник та встановлено рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2014 року, що набрало чинності./а.с.98,99/.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, судом враховується висновок експерта № 14983/А від 19.09.2006 року, з врахуванням обсягу механічних пошкоджень автомобіля позивача, матеріальна шкода пошкодженого автомобіля становить 10371 грн, що становить ринкову вартість, оскільки автомобіль експлуатувати та відновлювати економічно недоцільно. Суд приймає до уваги даний експертний висновок, оскільки відповідач не заперечував наявність та перелік механічних пошкоджень автомобіля позивача, переконливих доказів на спростування розміру матеріальної шкоди даного висновку не надав. Суд вважає, що шкода заподіяна відповідачем, який повинен її відшкодувати, а відтак суд стягує на користь позивача на підставі ст. 1166 ЦК України матеріальну шкоду в розмірі 10371 грн./а.с.7-10/.

При вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди в частині понесених витрат позивачем на поховання дружини в сумі 1645 грн, суд враховує, що такі витрати були понесені не позивачем, а ОСОБА_6А, а відтак відмовляє в задоволенні таких вимог за безпідставністю. /Крим. справа № 1-292/12, том.1, а.с.358,359/.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами ст. 1167 ЦК України, згідно яких моральна /немайнова / шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, яка передбачає, що відшкодовується незалежно від вини, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізично особи.

Крім того, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку(дружині), батькам(усиновлювачам), дітям(усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю, що передбачено вимогами ст. 1168 ЦК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. із змінами, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

При цьому судом враховуються незворотні моральні страждання та хвилювання, повязані зі смертю та втратою позивачем дружини ОСОБА_5А, заподіянням позивачу тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості/а.с.12,13/, в звязку з чим останній змушений тривалий час лікуватися як стаціонарно, так і амбулаторно, /а.с. 11, 60, 61/, визнаний інвалідом 111 групи,/а.с.59/, а також знищенням майна, автомобіля ВАЗ 21013, д.н. 532062 ВВ, що йому належить. Все це призвело до порушення звичного для нього порядку організації життя та вимагало значних, додаткових зусиль для його відновлення.

З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, оскільки позивач розмір заявлених позовних вимог в цій частині достатньою мірою не підтвердив та визначає розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 згідно зі ст. ст. 1167, 1168 ЦК України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача витрати, повязані зі сплатою висновку товарознавчої експертизи автомобіля в сумі 280 грн, /Крим. справа № 1-292/12, том.1, а.с. 360/, судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. та 243 грн. 60 коп, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди із змінами і доповненнями, Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 10 371 грн, на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та 280 грн. витрат за проведення товарознавчої експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. та 243 грн. 60 коп, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук