Номер провадження 2/243/4837/2015
Номер справи 243/9217/15-ц
І м е н е м У к р а ї н и
«28» вересня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Хаустовій Т.А.,
при секретарі - Нікіфоровій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Згідно з п. 1.1. Договору, Банк зобов'язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісії.
Згідно пунктів 2.1.2.3 Договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 7446,88 грн. на строк до 23 квітня 2015 року, а згідно 2.4. Договору. Позичальнику встановлена фіксована процентна ставка.
Відповідно до п. 2.5. Договору, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкрив позичковий рахунок №.НОМЕР_2. Кредит видається Позичальнику згідно п. 2.6 в безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_2 .
Відповідно до пункту 2.7. Кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день перерахування коштів з позичкового рахунку.
Згідно доданих до позовної заяви копії меморіального ордеру №11750011 від 24 квітня 2014 року, № 11750526 від 24 квітня 2014 року Позивач перерахував у безготівковій формі в цілях виконання кредитного договору суму кредиту в розмірі 7446,88 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України наголошує, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. У свою чергу Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав.
Відповідно до ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Наведені положення узгоджуються з пунктом 5.8 Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, якщо Позичальник несвоєчасно сплатив проценти та/або повернення кредиту (частину кредиту).
Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У випадку невиконання або неналежного виконання Відповідачем умов Договору, він зобов'язаний відшкодувати Позивачу заподіяні збитки.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
неповернута сума кредиту - 7446,88 грн.;
прострочені відсотки - 748,93 грн.;
прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 2412,84 грн.
У судове засідання представник позивача Горецький А.В. який діє на підставі Довіреності № 7804 від 02 березня 2015 року (а.с.13) не з'явився, надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.22).
ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином.
У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
-юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;
-фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином».
Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач ОСОБА_1 своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Згідно з п. 1.1. Договору, Банк зобов'язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісії.
Згідно пунктів 2.1.2.3 Договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 7446,88 грн. на строк до 23 квітня 2015 року, а згідно 2.4. Договору. Позичальнику встановлена фіксована процентна ставка.
Відповідно до п. 2.5. Договору, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкрив позичковий рахунок №.НОМЕР_2. Кредит видається Позичальнику згідно п. 2.6 в безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_2 .
Відповідно до пункту 2.7. Кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день перерахування коштів з позичкового рахунку.
Згідно доданих до позовної заяви копії меморіального ордеру №11750011 від 24 квітня 2014 року, № 11750526 від 24 квітня 2014 року Позивач перерахував у безготівковій формі в цілях виконання кредитного договору суму кредиту в розмірі 7446,88 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України наголошує, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. У свою чергу Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав.
Відповідно до ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Наведені положення узгоджуються з пунктом 5.8 Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, якщо Позичальник несвоєчасно сплатив проценти та/або повернення кредиту (частину кредиту).
Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У випадку невиконання або неналежного виконання Відповідачем умов Договору, він зобов'язаний відшкодувати Позивачу заподіяні збитки.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
неповернута сума кредиту - 7446,88 грн.;
прострочені відсотки - 748,93 грн.;
прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 2412,84 грн.
Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)».
Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати ".
У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати».
Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1 218 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.2).
Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 77,79, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526,530,549,550,610,612,629,631,1048,1049,1050,1054 ЦК України, п. 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення постановлено та підписано у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова