Провадження № 8/161/2/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 21 листопада 2014 року звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2010 року у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі № 2-265/10 за позовом ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Заяву мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 09 квітня 2010 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

Після закінчення розгляду даної справи були виявлені обставини, які свідчать про завідому фальшивість деяких документів, на які суди посилалися при вирішенні даної справи і які привели до прийняття необґрунтованих та незаконних судових рішень.

При вирішенні даної справи суд виходив з того, що рішення Піддубцівської сільської ради Луцького району № 6/14 від 07.02.1995 року Про оформлення права власності на житловий будинок було прийняте на підставі заяви ОСОБА_1 на імя голови Піддубцівської сільської ради від 28.01.1995 року про надання дозволу на переоформлення права власності на житловий будинок, що по вул. Київській, 102 у с. Піддубці Луцького району, а свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 21.02.1995 року було видане на підставі вказаного рішення. У звязку з чим суди відмовляли у задоволенні його позовних вимог про визнання недійсними рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району № 6/14 від 07.02.1995 року Про оформлення права власності на житловий будинок та виданого на його підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.02.1995 року.

Разом з цим, вважає, що документ, на підставі якого прийнято рішення Піддубцівської сільської ради Луцького району № 6/14 від 07.02.1995 року є підроблений, і ОСОБА_1 вказує, що не писав заяви про переоформлення права власності на житловий будинок по вул. Київській, 102 у с. Піддубці Луцького району, за вже померлою на той час ОСОБА_3, а тому вказані вище обставини мають важливе значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке було видане на підставі вказаного рішення, підлягають задоволенню у звязку з тим, що рішення Луцького міськрайонного суду від 27.01.2010 року було прийнято на підставі підробленого документу, що встановлено судом.

У звязку з тим, що не було волевиявлення ОСОБА_1 на переоформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Піддубці Луцького району по вул. Київській, 102, що встановлено ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24.04.2014 року, останній вважає рішення Піддубцівської сільської ради Луцького району № 6/14 від 07.02.1995 року Про оформлення права власності на житловий будинок та свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 21.02.1995 року, видане на підставі даного рішення, такими, що незаконно позбавляють ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Піддубці Луцького району по вул. Київській, 102,а тому їх слід визнати недійсними.

24 квітня 2014 року Луцький міськрайонний суд розглянувши кримінальне провадження № 0000040 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України, встановив, що остання перебуваючи на посаді секретаря Піддубуцівської сільської ради Луцького району, будучи службовою особою, знаходячись в приміщення Піддубцівської сільської ради, діючи умисно, власноручно склала завідомо неправдивий документ, а саме заяву від імені ОСОБА_1 на імя голови Піддубцівської сільської ради від 27.01.1995 року про надання дозволу на переоформлення права власності на житловий будинок, що по вул. Київській, 102 у с. Піддубці Луцького району, хоча фактично ОСОБА_1 такої заяви не писав.

Рішенням, яким закінчено розгляд справи про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок є рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2010 року, яке набрало законної сили. В звязку з тим, що набрала законної сили 01.05.2014 року ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000040 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України, вважає, що строк для подання заяви про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2010 року пропущеним з поважним причини.

Посилаючись на вищенаведене, заявник просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2010 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок, та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обємі. Крім того подав заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

В судове засідання сторони не зявилися, однак це не є перешкодою для розгляду заяви по суті. ОСОБА_2 подала суду письмове заперечення,згідно з яким просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами з підстав пропущення строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду у звязку з нововиявленими обставинами, слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 п. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є, в тому числі, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 09 квітня 2010 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановления ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як вбачається з розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 3, 4 постанови від 30 березня 2012 року Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для перегляду судового рішення є те, що 24 квітня 2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області, розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366 КК України, ухвалив: ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності, тобто виніс ухвалу, а не вирок.

Як слідує із розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 8 постанови від 30 березня 2012 року Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, які потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у звязку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

У випадках коли відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчено постановленням вироку (у звязку із закінченням строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у звязку зі смертю) на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати постанову органів дізнання та досудового слідства, а також постанову суду про закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у статті 7-1 Кримінально-процесуального кодексу України, прийнятих за результатами проведеного в порядку кримінального судочинства розслідування за умови визнання їх істотною для справи обставиною відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України.

Як встановлено судом, у вищезазначеному кримінальному провадженні не досліджувалося, чи мав право ОСОБА_1 на ? частину житлового будинку і кому б належав будинок в подальшому, якби цієї заяви не було, а підтвердився факт написання заяви від імені ОСОБА_1 ОСОБА_4 власноручно. Також у даній заяві не має вказівки на кого оформляти право власності на спірний житловий будинок.

Те, що ОСОБА_1 не писав власноручно цієї заяви, було відомо з самого початку. Даний факт обговорювався у судових засіданнях не тільки у даній справі, а в справі № 2-1262/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину спадкового майна і виділ частки в натурі та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом. У даній справі, рішення якої ОСОБА_1 хоче переглянути у звязку з нововиявленими обставинами, як на одну із підстав ОСОБА_1 посилався на те, що він не подавав заяву в сільську раду про оформлення права власності на будинок. Зазначеним посиланням суди дали відповідну правову оцінку.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному зясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Таким чином, не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після ухвалення рішення обставини, а також обставини, які могли бути встановлені судом при виконанні сторонами і судом вимог ст. 10 ЦПК України.

Оскільки, заявник не навів суду такі обставини, які в розумінні ст. 361 ЦПК України слід вважати нововиявленими, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяві слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 61, 361, 363, 365 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Піддубцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук