АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком», поданою його представником Флінтом Владиславом Ігоровичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ТОВ «Інвестком» звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 вересня 2009 року між ТОВ «Інвестком» та АТ «Дельта Банк» укладено договір банківського рахунку № 26/21746-168. З метою забезпечення виконання зобов'язань АТ «Дельта Банк», 18 грудня 2013 року між ТОВ «Інвестком» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № ДП-I-12-2013. Зобов'язання АТ «Дельта Банк» за договором банківського рахунку № 26/21746-168 невиконані, про що було письмово повідомлено відповідача шляхом направлення відповідної вимоги вкладника №06-07/05-2015 від 07 травня 2015 року. Оскільки поручитель не виконав свої зобов'язання протягом 20 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги, чим порушив умови договору поруки та вимоги чинного законодавства, тому просило стягнути з відповідача, як поручителя на його користь заборгованість за договором банківського рахунку від 04 вересня 2009 року у сумі 1 000 000 доларів США, що станом на 15 червня 2015 року за курсом НБУ становить 21 050 000,00 грн та 479 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Інвестком» - Флінт В.І. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що судом не враховано, що поручитель не виконав свої зобов'язання протягом 20 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги, чим порушив умови договору поруки та вимоги чинного законодавства. Посилання суду першої інстанції на ч. 4 ст. 559 ЦК України є помилковим, так як відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання , а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, в договір поруки зазначено, що договір діє до повного виконання зобов'язання забезпеченого порукою.

В судовому засіданні представник позивача - Флінт В.І. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що строком дії договору поруки сторони визначили до 31 березня 2014 року, а вимога вкладника до поручителя направлена 07 травня 2015 року, тобто після встановленого строку дії договору поруки, а відтак - відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за договором банківського вкладу з відповідача як поручителя.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 04 вересня 2009 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ІНВЕСТКОМ» укладено договір банківського рахунку № 26/21746-168, за умовами якого банком було відкрито позивачу, як клієнту, поточний рахунок у національній валюті, доларах США, євро № НОМЕР_1 та банк зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунка та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України.

Також, пунктами 3.3.1 та 3.3.2 Договору банківського рахунку банк зобов'язався своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта згідно з вимогам чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України; за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з рахунку грошові кошти в день надходження до Банку відповідного розрахункового документа, за умови його подання в операційний час.

З метою забезпечення виконання АТ «Дельта Банк» зобов'язань перед ТОВ «Інвестком», 18 грудня 2013 року між ТОВ «ІНВЕСТКОМ» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № ДП-I-12-2013, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В. та зареєстрований в реєстрі за №2440.

Пунктом 6.1 договору поруки № ДП-I-12-2013 сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до «31» березня 2014 року або до моменту повного виконання зобов'язання забезпеченого порукою, або до настання інших випадків припинення поруки відповідно до чинного законодавства України.

Зобов'язання за вказаним договором банківського рахунку АТ «Дельта Банк» не виконав й допустив заборгованість, що станом на 15 червня 2015 року склала 1 000 000 доларів США, що станом на 15 червня 2015 року за курсом НБУ становить 21 050 000,00 грн та 479 000 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки поручитель зобов'язаний у разі порушення та/або невиконання банком обов'язку за договором банківського рахунку більше ніж сорока п'яти днів, самостійно виконати зазначений обв'язок банка перед вкладником на підставі письмової вимоги вкладника в строк двадцяти робочих днів з моменту отримання вимоги шляхом передбаченим у письмовій вимозі.

14 травня 2015 року на адресу ОСОБА_1 надійшла вимога вкладника №06-07/05-2015 від 07 травня 2015 року про сплату останнім як поручителем заборгованості за зазначеним договором банківського рахунку.

Поручитель не виконав свої зобов'язання протягом двадцяти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договору поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняться, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Таким чином, сторонами договору поруки самостійно у відповідному договорі визначено строк (договірний строк) для звернення з вимогами до поручителя.

Встановивши, що позивач протягом дії договору поруки до ОСОБА_1 з вимогою про погашення заборгованості за договором банківського рахунку від 04 вересня 2009 року не звертався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що порука є припиненою, а відтак - відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за договором банківського рахунку з відповідача як поручителя.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що поручитель не виконав свої зобов'язання протягом 20 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги, чим порушив умови договору поруки та вимоги чинного законодавства та доводи апеляційної скарги про те, що договір поруки діє до повного виконання зобов'язання забезпеченого порукою є безпідставними, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому встановлено строк, після якого порука припиняється, а саме - до 31 березня 2014 року. Вимога до поручителя пред'явлена 07 травня 2015 року, та отримана останнім 14 травня 2015 року.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її дії частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК Українине є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в першому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договору поруки» як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом дії договору поруки як позовної заяви, так і вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень першого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором банківського рахунку від 04 вересня 2009 року повинно бути пред'явлено в межах строку дії поруки, тобто до 31 березня 2014 року.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з вимогою до поручителя,.

Вимога до поручителя пред'явлена 07 травня 2015 року, та отримана останнім 14 травня 2015 року, тобто після закінчення строку дії поруки, установленого самим договором поруки.

Умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за договором банківського внеску не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, а відтак -і доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що в даному випадку порука може бути припинена тільки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, або у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності є також безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком», подану його представником ФлінтомВладиславом Ігоровичем, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді