Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1314/14-ц
Номер провадження 2/540/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря: Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Анаско» про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернення земельної ділянки, стягнення заборгованості та пені,

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в судовому засіданні 12.01.2015 проголошено вступну та резолютивну частину рішення,

в с т а н о в и в :

в жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася зі вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 5,51 га, розташованої на території Коновалівської сільської ради Машівського району. 03.06.2009 між нею та відповідачем укладено договір оренди землі, що зареєстрований в Машівському реєстраційному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 16.07.2009 за № 14, за яким вона передала в оренду відповідачу вказану земельну ділянку.

З боку відповідача відбувається систематичне порушення її прав як орендодавця, оскільки з моменту укладення договору до вказаного часу орендна плата не виплачується. Також вказує про відсутність в договорі істотної умови розміру орендної плати та індексації. Вважає що оскільки договір укладено в період дії Указу Президента України від 19.08.2008 №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) на території Коновалівської сільської ради відповідач має сплатити орендну плату за 2009-2014 роки в сумі 15384,48 грн та пеню за прострочення сплати орендної плати за рік в сумі 12007,04 грн.

В звязку з викладеним позивач просить достроково розірвати договір оренди землі від 03.06.2009, укладений між нею та відповідачем; зобовязати фермерське господарство «Анаско» повернути належну їй земельну ділянку; стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати в сумі 8452,55 грн за 2011, 2012, 2013 роки, пеню за прострочення сплати орендної плати в сумі 12007,04 грн.

Відповідач в запереченні від 17.11.2014 (а.с.37,38) просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що після державної реєстрації спірного договору оренди землі позивачка виявила бажання отримати авансовий платіж орендної плати за земельну ділянку та звернулася із заявою про таку виплату в звязку з тяжким матеріальним становищем. Оскільки Законом України «Про оренду землі» та умовами спірного договору виплата авансового платежу орендної плати за землю не заборонена, 20.07.2009 року позивачу по видатковому касовому ордеру було виплачено 23000,00 грн, за видатковим касовим ордером від 10.10.2010 кошти в сумі 4500 грн. Крім орендної плати ФГ «Анаско» було сплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1652,41 грн, а тому на даний час з урахуванням сплачених податків сума виплаченої орендної плати становить 29152,41 грн. Вважає що зобовязання щодо виплати орендної плати припинилося виконанням, проведеним належним чином, оскільки зі змісту позовної заяви убачається, що позивачка за період з 2009 по 2013 рік включно повинна була одержати орендну плату в сумі 12094,88 грн, натомість їй виплачено наперед 29152,41 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що вони з головою ФГ «Анаско» ОСОБА_2 домовились про купівлю-продаж належної їй земельної ділянки: вона продала землю, віддала останньому державний акт, склала заповіт на його сина та генеральну довіреність, а відповідач повинен був доплатити решту коштів. Гроші в сум 27 тис.грн. за видатковими касовими ордерами вона отримала, заяву про виплату орендної плати писала, але на той час земля коштувала 55 тис. грн. Вважає що ФГ забрало в неї пай, заплативши тільки половину належних їй коштів.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала та пояснила, що між її довірителькою та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про продаж землі і як гарантія укладено договір оренди земельної ділянки, щоб ОСОБА_1 не віддала землю комусь іншому. Гроші в сумі 27 тис.грн. позивачка отримала за продаж землі, а не по договору оренди. На намір відчужити землю свідчать довіреність на імя ОСОБА_2, заповіт, складений позивачкою на користь сина голови ФГ «Анаско». Відповідач не сплачує орендну плату, хоча користується землею та не виконує зобовязання про повернення коштів, оскільки було досягнуто домовленість про продаж землі за 55 тис.грн. Позивач навіть зверталася до міліції за незаконне отримання відповідачем державного акту на землю. Також пояснила, що розрахунок заборгованості по виплаті орендної плати виконаний по можливості, оскільки спірний договір оренди землі не містить істотних вимог - розміру орендної плати.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просять в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмовому запереченні. ОСОБА_4 також пояснила, що саме позивачка бажала укласти договір оренди з ФГ «Анаско» та одержати кошти за оренду наперед в звязку з тяжким матеріальним становищем. Після укладення договору та його реєстрації ОСОБА_1 було виплачено 27500 грн., також господарством сплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1652,41 грн, хоча для ФГ це було нерентабельно земельна ділянка позивачки знаходиться на території Коновалівської сільської ради, інших земель вказаної сільської ради ФГ не обробляє, кошти, виплачені позивачці, можна було розмістити на депозит та з процентів виплачувати щорічно орендну плату. На час сплати орендної плати діяв ОСОБА_4 «Про плату за землю» і тому у видаткових касових ордерах призначення платежу вказано вірно, про що вказує і заява позивачки про виплату їй орендної плати наперед. На протязі дії договору позивачка не ініціювала зміну умов договору. Договір укладений типовий, суму орендної плати не вказала позивачка. Також вважає що орендна плата повинна нараховуватись в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі станом на укладення договору на 01.01.2009, яка складала 58965,93 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 крім того пояснив, що виплачені позивачці ОСОБА_1 кошти в сумі 27500 грн, а з урахуванням податків 29152,41 грн - це орендна плата згідно Указу Президента від 19.08.2008, за яким мінімальний розмір орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки землі станом на день укладення договору, тобто за 2009 рік. Сума підлягає зменшенню кожного року. Заперечує купівлю належної позивачці земельної ділянки, такий договір не укладався.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,51 га, розташованої на території Коновалівської сільської ради Машівського району, що стверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЯГ №682245 (а.с.9).

03.06.2009 між ОСОБА_1 та фермерським господарством «Анаско» укладено договір оренди землі, що зареєстрований в Машівському реєстраційному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 16.07.2009 за № 14, за яким ОСОБА_1 передала в оренду відповідачу вказану земельну ділянку строком на 49 років (а.с.6-8).

Згідно з умовами зазначеного договору (п.п.9-11) орендна плата вноситься орендарем в натуральній та грошовій формі з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься з 01.09 по 31.12.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є, в тому числі і умови, що визначені законом як істотні. Істотні умови договору оренди землі встановлені статтею 15 Закону України Про оренду землі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час визнання цього договору укладеним, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. ст. 12, 13, 14, 19 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі це угода сторін про взаємні зобовязання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Стаття 215 ЦК України встановлює, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Питання недійсності спірного договору оренди землі розглядалося Машівським районним судом та 17.09.2013 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФГ «Анаско» про визнання договору оренди землі недійсним було відмовлено (а.с.67,68), в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вказаним рішенням суду установлено, що спірний договір оренди землі суперечить Закону України «Про оренду землі», оскільки не містить умов щодо розміру орендної плати та індексації.

Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ч. 2 ст. 14 Закону України Про оренду землі, підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі й у частині розміру орендної плати (ст. 792 ЦК України, ст. ст. 16, 21, 25 Закону України Про оренду землі).

В ході розгляду даної справи судом було розяснено сторонам можливість привести зазначені умови договору у відповідність з чинним законодавством, але сторони таким правом не скористались, а тому суд враховуючи положення статтей 13,14 ЦК України, за змістом яких не допускається зловживання своїм правом на шкоду іншим особам та ту обставину, що позивачка належним чином виконала свій обовязок за договором оренди та передала ФГ «Анаско» земельну ділянку в оренду, вважає що слід взяти до уваги середній розмір орендної плати на території Коновалівської сільської ради, де знаходиться спірна земельна ділянка, та саме з цього виходити, розглядаючи питання про існування заборгованості по виплаті орендної плати.

Враховуючи що Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, в той час як спірний договір не містить розміру орендної плати, а видаткові касові ордери періоду, за який виплачено орендну плату, суд вважає що доводи представників відповідача про виплату орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі в 2009 році є неприйнятними.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, що також висвітлено в постанові Верховного Судду України від 12.12.2012 у справі №6-146цс12.

За повідомленням Коновалівської сільської ради Машівського району від 03.12.2014 №329 (а.с.61,62) на території Коновалівської сільської ради земельні ділянки (паї) орендує ТОВ «Коновалівське», ТОВ ОСОБА_5 Альянс». Товариства виплачують орендну плату в розмірі 7,5% від вартості земельного паю.

За інформацією Коновалівської сільської ради від 16.12.2014 №336 (а.с.82,83) середній розмір орендної плати (з урахуванням податків) на території Коновалівської сільської ради становить: в 2009 році 3064,44 грн, в 2010 4867,86 грн, в 2011- 4867,86 грн, в 2012 8223,99 грн, в 2013 8223,99 грн, в 2014 8223,99 грн.

Як свідчать копії заяви позивачки ОСОБА_1, видаткових касових ордерів від 20.07.2009 та від 10.10.2010 (а.с.39,40) ОСОБА_1 одержала орендну плату в рахунок майбутніх платежів: 20.07.2009 кошти в сумі 23000,00 грн, за видатковим касовим ордером від 10.10.2010 - 4500 грн.

ФГ «Анаско» було сплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1652,41 грн, що стверджується податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2010- 4 квартал 2014 року (а.с.99-109).

З огляду на наведене, оскільки за 2009-2013 роки за місцем знаходження спірної земельної ділянки середній розмір орендної плати становить 29248 грн., а позивач в рахунок орендної плати отримала 29152 грн., підстав вважати, що право позивачки, за захистом якого було спрямоване звернення до суду, порушено, немає.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші вимоги не підлягають задоволенню як похідні.

Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України, оскільки сплату позивачу судового збору судом було відстрочено до ухвалення судового рішення, з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 974,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до фермерського господарства «Анаско» про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернення земельної ділянки, стягнення заборгованості та пені відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 974,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Косик

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2015.