АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/51/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 641/1687/14-ц Колодяжна І.М. Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С, .М., Даниленка В.М.,

За участі секретаря: Андрійко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому зазначила про те, що 19 лютого 2013 року на перехресті пр. 50 років СРСР та вул. Халтуріна в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю трьох автомобілів: 1. «Форд Фієста», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 - цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «Харківська Муніципальна Страхова компанія»; 2. «Део Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 - цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА»; 3. «Мітцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09.10.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано рівнозначно винними в скоєнні зазначеної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, водія «Форд Фієста», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована на момент ДТП в ПАТ «Харківська Муніципальна Страхова компанія», тому 05 листопада 2013 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування на адресу відповідача-1 відповідно до п. 35.1. статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників »ємних транспортних засобів» з доданням всіх необхідних документів відповідно до діючого законодавства України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, водія «Део Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована на момент ДТП в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», тому 28 листопада 2013 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування на адресу відповідача-2 відповідно до п. 35.1. статті 35 Закону України з обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з доданням всіх необхідних документів відповідно до діючого законодавства України. Відповідачем-2 було видано Інформаційний лист № від 28.11.2013 року, стосовно документів, які були подані спеціалісту ПрАТ «СК «Провідна».

Сума матеріального збитку для відновлення автомобіля позивача становить 74319,22 гривень в т.ч. ПДВ у розмірі 12386,54, що підтверджується рахунком за № від 04.03.2013 року та Довідкою про вартість робіт про відновлення зовнішнього виду автомобіля № від 04.03.2013 року. Оскільки, позивач не надав документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, то сума матеріального збитку за винятком ПДВ становить 61932,68 гривень (74319,22 грн. - 12386,54 грн.).

Позивач вважав, що оскільки постановою апеляційного суду Харківської області від 09.10.2013 року встановлена рівнозначна вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тому відповідач-1 зобов'язаний сплатити за свою застраховану особу на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування (матеріального збитку) в розмірі 30966,34 грн., а відповідач-2 зобов'язаний сплатити за свою застраховану особу на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування (матеріального збитку) в розмірі 30966,34 грн.

Представник відповідача ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що не визначено ступінь вини осіб, винних в ДТП, та сума матеріального збитку не підтверджена належними доказами.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням районного суду, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що при розгляді справи судом першої інстанції, позивачем не було заявлено клопотання щодо проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи і тому не було надано належних доведеності вини страхової компанії у невиплаті своєчасно страхового відшкодування позивачу та обґрунтованості сум індексу інфляції, пені та 3 відсотків річних.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції змінити, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3 частково.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв'язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об'єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

У відповідності з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а також за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до мов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у в'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2013 року на перехресті пр. 50 років СРСР та вул. Халтуріна в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю трьох автомобілів: 1. «Форд Фієста», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 - цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «Харківська Муніципальна Страхова компанія»; 2. «Део Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 - цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА»; 3. «Мітцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09.10.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано рівнозначно винними в скоєнні зазначеної ДТП.

В обґрунтування свої матеріальних вимог позивач посилався, що внаслідок ДТП автомобілю «Мітцубісі» завдано пошкодження, розмір яких відповідно до рахунку № від 04.03.2013 року та довідки про вартість робіт про відновлення зовнішнього виду автомобіля позивача № від 04.03.13 року, становить 74319,22 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 12386,54 грн.

Проте, разом з цим, представником відповідача ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» в обґрунтування своїх заперечень було надано розрахунок аварійного комісара ОСОБА_7, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля позивача складає 52318,75 грн.

Ухвалою апеляційного суду від 28 липня 2014 року по вказаній справі була призначена судова авто товарознавча експертиза.

Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи від 24.10.2014 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті ДТП станом на час проведення експертизи складає 104791,55 грн.

Представником позивача в судове засідання суду апеляційної інстанції було заявлено клопотання про збільшення позовних вимог та стягнення з відповідачів по 49000 грн. з кожного.

Судова колегія, враховуючи вимоги ст. 1188 ЦК України та постанову апеляційного суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року, відповідно до якої була встановлена вина ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у скоєнні вказаної ДТП, вважає, що вина вказаних водіїв у ДТП складає 50%.

Вирішуючи питання щодо розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з страхових компаній, судова колегія, вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження вартість відновлювального ремонту встановлена ТОВ « Альфа центр Харків», яка, відповідно до рахунку від 04.03.2013 року склала 61932,68 грн.( а.с. 18).

Судова колегія не бере до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи від 24.10.2014 року, оскільки вартість відновлювального ремонту експертом була визначена на час проведення експертизи, а не на час ДТП, при цьому з висновку експертизи вбачається, транспортний засіб позивача на час проведення експертизи був відремонтований та вартість ремонту склала за виключенням ПДВ 61932,687 грн.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно до ст. 22 Закону, страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом.

Як встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи 20.11.2012 року ПАТ СК «Провідна» виданий поліс № АВ/8776550, яким забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Део Ланос» р.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_8.

Згідно п.2 вказаного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

10.04.2012 року ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» виданий поліс № АВ/5074386, яким забезпечений транспортний засіб - автомобіль Форд Фиеста р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4.

Згідно п.2 вказаного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

Оскільки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених з ПАТ « Харківська муніципальна страхова компанія» та ПАТ СК « Провідна» встановлено франшизу у розмірі 1000 грн., тому судова колегія вважає, що з ПАТ « Харківська муніципальна страхова компанія» та ПАТ СК « Провідна» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 29966,34 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року скасувати.

Позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 29966,34 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 29966,34 грн.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя -

Судді -