Справа №2/359/ 570/2015
13 жовтня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючого судді Саган В.М..
при секретарі Степаненко А.О.
розглянувши у відкритому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра» , ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та стягнення коштів,
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2008 року між ВАТ Комерційний банк « Надра» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 223/П/РП/2008-840, про надання грошових коштів у сумі 126561,60 доларів США з терміном погашення кредитних ресурсів строком до 19.05.2028 року, зі сплатою 14,49 % річних за користування кредитними коштами.( а.с. 23-25).
Укладення кредитного договору№ 223/П/РП/2008-840, прямо суперечило внутрішній волі позивача та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором. Позивачем не вчинялося жодних дій, спрямованих на укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.
Як стверджує позивач, в 2008 році через збіг тяжких для неї обставин: перебувала в скрутному матеріальному становищі та її мати, інвалід 2 групи, потребувала лікування від онкозахворювання ( а.с. 12-22), змушена була надати відповідачу ОСОБА_2 свої паспортні та інші документи для оформлення кредитного договору № 223/П/РП/2008-840.
Як винагороду, за надані паспортні та інші особисті документи, одержала від відповідача ОСОБА_2 кошти в розмірі 2000 доларів США.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Крім того, як вбачається з Кредитного договору( а.с. 23-25), останній підписано начальником Центрального відділення філії ВАТ КБ Надра. Підпис начальника скріплено печаткою Центрального відділення, а не ВАТ КБ Надра. Проте Банківська ліцензія видавалась саме ВАТ КБ Надра, а не його відділенню або філії, а філія, згідно ч. З ст. 95 ЦК України - не є юридичною особою. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні відомості про юридичний статус та повноваження Центрального відділення позивача, яке від імені ВАТ КБ Надра укладало спірні кредитний договір № 223/П/РП/2008-840 та договір іпотеки.
Згідно Банківської ліцензії від 23.08.2002 р. № 21, банк мав право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність". Проте перелік банківських операцій, які мали право здійснювати згідно ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність (в редакції, чинній на час отримання ліцензії), обмежується переліком операцій, до яких операція з надання кредитів в іноземній валюті не входить. Вказаний перелік є виключним.
Згідно п. 4 глави 3 Розділу III Інструкції про касові операції в банках України (затверджена постановою правління НБУ від 14.08.2003 р. № 337; зареєстрована в Мінюсті України 5.09.2003 р. за № 768/8089), в редакції від 24.04.2007 р., ПАТ КБ « Надра» взагалі не мав права видавати фізичним особам готівку в іноземній валюті. Адже за заявою фізичної особи на видачу готівки в іноземній валюті, остання мала видаватись лише з поточних, вкладних (депозитних) рахунків таких фізичних осіб та переказу без відкриття рахунку, або за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо.
Видача ж кредитних коштів за заявою Фізичної особи мала здійснюватись банківською установою тільки в національній валюті (абз. З п. 2 глави 3 Розділу III Інструкції).
Згідно п. 1.4. чинного на час отримання кредиту Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (затверджено Постановою правління НБУ від 17.07.2001 р. за № 275; зареєстровано в Мінюсті України 21.08.2001 р. за № 730/5921) без отримання банківської ліцензії не дозволяється одночасно здійснювати діяльність із залучення вкладів та інших коштів, що підлягають поверненню, і надання кредитів, а також вести рахунки. Особи, винні у здійсненні банківської діяльності без банківської ліцензії, несуть кримінальну, цивільну чи адміністративну відповідальність згідно із законодавством України.
Таким чином, на момент укладення кредитного договору № 223/П/РП/2008-840 від 22.05.2008 року, підстави для вчинення спірного правочину у банківської установи були відсутні, а отже, вбачається зацікавленість відповідача ОСОБА_2 у введенні позивача в оману щодо своєї правосуб»єктності та можливості надання фізичним особам коштів в іноземній валюті.
Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, жто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені ст. 216 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Частиною 2 ст. 548 ЦК України визначено, що недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якшо інше не встановлено цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 3897 грн. судового збору, по 1948 грн. 50 коп. з кожного.
На підставі наведеного, керуючись: ст.ст. 216, 227, 229-233, 548, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 223-228 ЦПК суд,
Визнати недійсним кредитний договір № 223/П/РП/2008-840 від 22.05.2008 р., укладений між Центральним відділенням ВАТ КБ Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк НАДРА) та ОСОБА_1.
Зобовязати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Публічному акціонерному товариству Комерційний банк НАДРА ( ідентифікаційний код 20025456) суму одержаних нею коштів в розмірі, еквівалентному сумі кредитних коштів - 126561,6 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 19.12.2014 р., становить 1994610,82 грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк НАДРА ( ідентифікаційний код 20025456) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір по 1948 грн. 50 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя Саган В.М.