Справа N 2/325/215/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді: Пантилус О.П., при секретарі: Орманджи Ф.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь 3500 гривень матеріальної шкоди та 4000 гривень моральної шкоди, а також 600 гривень - витрати з оплати правової допомоги адвоката.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Новоазовського суду Донецької області від 22 вересня 2011 року по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1ст.364 КК України, відповідач була звільнена від кримінальної відповідальності на підставі п.«г» ст.1, ст.6 Закону України від 08.07.2011 року «Про амністію у 2011 році».

По вказаній кримінальній справі позивач була визнана потерпілою, оскільки їй спричинено матеріальну шкоду в розмірі 3500 гривень та моральну шкоду, яку позивач оцінює в 4000 гривень. Спричинену позивачу моральну шкоду остання обґрунтовує тим, що вона зазнала моральних страждань у зв'язку з протиправним заволодінням її грошовими коштами.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності представника, в якій вказала, що позовні вимоги повністю підтримує.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились. В матеріалах справи (а.с. 101) знаходиться заява представника відповідача - ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Згідно заперечень (а.с. 18-19), представник відповідача вказав, що відповідач ОСОБА_2 як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні не визнавала та не визнає себе винною у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.364 КК України, бо не вчиняла їх, вважає що у цій кримінальній справі відсутні склад та подія злочину. У зв'язку з пенсійним віком, наявністю ряду хронічних захворювань, тяжкого матеріального стану, та тривалим розглядом кримінальної справи, ОСОБА_2 погодилась на застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2011 році». Постановою від 22.09.2011 року вона звільнена від кримінальної відповідальності, а провадження по справі закрито без встановлення її вини у вчиненні злочинів.

Вивчивши матеріали справи, вимоги позивача та заперечення відповідача суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановою Новоазовського районного суду від 22 вересня 2011 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.1ст.364 КК України на підставі п. «г» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року, у зв'язку з тим, що вона досягла 55-річного віку. Провадження у кримінальній справі було закрито, а цивільні позови потерпілих, зокрема ОСОБА_1, залишені без розгляду.

Із даної постанови вбачається, що 14.12.2009 року ОСОБА_2, на запрошення голови обслуговуючого кооперативу човнової станції (ОКЧС) «Волна», прибула в с.Широкино Новоазовського району Донецької області для участі у зборах членів зазначеного кооперативу. При проведенні зборів, будучи заступником начальника управління - начальником Східного відділу Маріупольського управління інспекції ДАБК, виступила перед присутніми на зборах членами кооперативу, і достовірно знаючи про самовільне будівництво на території ОКЧС «Волна» членами кооперативу, навмисне, будучи посадовою особою і державним службовцем, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, а також в інтересах третьої особи - своєї дочки, приватного підприємця ОСОБА_4, шляхом обману і зловживання довірою, переконала членів кооперативу в можливості за грошову винагороду оформити у законному порядку право власності на самовільно зведені об'єкти з наступним отриманням права власності на земельні ділянки під зазначеними будівлями. У період з 14.12.2009 року по червень 2010 року члени кооперативу перерахували у рахунок оплати послуг по оформленню документів на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_3 грошові кошти, зокрема ОСОБА_1 в розмірі 3500 гривень, чим потерпілим, в тому числі позивачу ОСОБА_1, завдана значна матеріальна шкода на вказану суму (а.с 3-4).

Згідно положень Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину. Якщо злочином було завдано шкоду, то звільнений на підставі закону про амністію повинен її відшкодувати, оскільки амністія не звільняє особу від цього обов'язку.

Кваліфікуючою ознакою складу злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за вчинення якого ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності, є завдання значної шкоди потерпілому.

Отже вказана обставина є предметом доказування у кримінальній справі для кваліфікації дій особи за цією частиною вказаної статті.

Згідно вищезазначеної постанови суду діями ОСОБА_2 потерпілим завдано значну матеріальну шкоду на загальну суму 46026 гривень, в тому числі і ОСОБА_1 у розмірі 3500 гривень.

Тобто суд, звільняючи ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вказаними статтями обвинувачення, вважав вину відповідача у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України доведеною, зокрема щодо розміру завданої потерпілим матеріальної шкоди виходячи із кваліфікації її дій у цій частині.

Тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди спричиненої злочином у розмірі 3500 гривень підлягають задоволенню, а заперечення відповідача та її представника з приводу того, що вина ОСОБА_2 у скоєні інкримінованих їй злочинів не встановлена є безпідставними у зв'язку із зазначеним вище, а також у відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року, який у п.1 своєї постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, зокрема: на підставі Закону України про амністію чи акта помилування. Закриття кримінальних справ у цих випадках відбувається за нереабілітуючими обставинами.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони на думку суду підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка його заподіяла при наявності вини.

Вина відповідача на думку суду доведена постановою Новоазовського районного суду Донецької області від 22 вересня 2011 року, якою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.1ст.364 КК України на підставі п. «г» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року. Провадження у кримінальній справі закрито з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до ч.3ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен бути визначений судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Заявлену моральну шкоду в сумі 4000,00 гривень позивач обґрунтовувала наявністю душевних страждань, пов'язаних з протиправним заволодінням її грошовими коштами. При цьому, позивачем не були доведені і обґрунтовані характер, глибина і тривалість душевних страждань.

Але, суд приймає до уваги наявність у позивача певних душевних переживань у зв'язку з протиправним заволодінням її грошовими коштами в розмірі 3500,00 гривень, а відповідно і моральної шкоди, у зв'язку з чим вважає обґрунтованим і справедливим задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково в сумі 500,00 гривень.

Стосовно заявленої позивачем суми на оплату правової допомоги в розмірі 600,00 гривень, то згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 30.08.2013 року (а.с. 11), та довідки адвоката Латохіна Е.К. від 30.08.2013 року (а.с. 5), за підготовку документів та позовної заяви позивач сплатила 600,00 гривень.

Оскільки позивачем не надано розрахунку правової допомоги з урахуванням кількості годин, витрачених на підготовку позову, суд стягує вартість правової допомоги частково з урахуванням однієї години роботи адвоката по складанню позовної заяви, що дорівнює 458 грн. 80 коп. (мінімальна заробітна плата станом на 30.08.2013р. = 1147 грн. х 40% х 1 годину = 458,80 грн.).

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК необхідно стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі (станом на день подачі позову - 02.09.2013 року): 229,40 гривень за вимоги про відшкодування збитків завданих злочином, від сплати якого позивач звільнена, згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Судовий збір за вимоги немайнового характеру (про стягнення моральної шкоди), які станом на день подачі позову складають 114,70 гривень та не були сплачені позивачем, згідно ч.1 ст.88 ЦПК, повинні бути стягнуті із сторін пропорційно до задоволеної та відмовленої суми вимог, що складає з відповідача - 14,34 гривень, та з позивача - 100,36 гривень.

Таким чином, всього з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн.+14,34грн. = 243,74 гривні, а з позивача - 100,36 гривень в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 07.08.2003 року Новоазовським РВ УМВС в Донецькій області, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3500 (три тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 07.08.2003 року Новоазовським РВ УМВС в Донецькій області, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 07.08.2003 року Новоазовським РВ УМВС в Донецькій області, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 458 (чотириста п'ятдесят вісім) гривень 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 07.08.2003 року Новоазовським РВ УМВС в Донецькій області, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 74коп. в дохід держави на розрахунковий рахунок №0250 отримувач: УДКСУ у Приазовському районі, 22030001, код 38042754, МФО 813015, призначення платежу: судовий збір; 37370676.

Стягнути з ОСОБА_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 100 (сто) гривень 36 коп. в дохід держави на розрахунковий рахунок №0250 отримувач: УДКСУ у Приазовському районі, 22030001, код 38042754, МФО 813015, призначення платежу: судовий збір; 37370676.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус

·