УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс», виконавчого комітету

Маріупольської міської ради Донецької області, Департаменту розвитку

житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради

Донецької області про зобов'язання надати жиле приміщення на час

проведення капітального ремонту квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення

Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого

2015 року, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 12 серпня 2014 року просили зобов'язати Маріупольську міську раду, Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради та Житлово-комунальне підприємство «Жилкомплекс» надати їм жиле приміщення на час капітального ремонту квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору найму житла державного і комунального житлового фонду від 14 лютого 2005 року, укладеного між Житлово-комунальним підприємством «Жилкомплекс» та ОСОБА_4, остання є наймачем квартири АДРЕСА_1. Відповідно до технічного звіту ДП «Донецький ПромбудНДІпроект» від 2008 року будівельні елементи квартири відносяться до аварійного стану, для відновлення несучої здатності будівельних конструкцій квартири необхідно виконати повний капітальний ремонт всіх її будівельних конструкцій, у тому числі фундаменту, зовнішніх і внутрішніх стін та покрівлі, рекомендовано негайно огородити доступ до квартири.

У зв'язку з необхідністю провести капітальний ремонт будинку, мешканців квартир у ньому має бути відселено відповідачами до іншого жилого приміщення, що передбачено ст. ст. 61, 101 ЖК Української РСР та п.п. 1.2.2, 1.2 Договору найму.

Влітку 2011 року було розпочато капітальний ремонт квартири без відселення мешканців до іншого жилого приміщення, ремонт не завершено, іншого житла на час проведення капітального ремонту їй та її повнолітньому сину, який у 2014 році звільнився із місць позбавлення волі, не надано.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2015 року в позові відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати вказані судові рішення у справі та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 ЖК Української РСР при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. У разі відмовлення наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може вимагати переселення його в судовому порядку. Жиле приміщення, надаване на час капітального ремонту, має знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не доведено потреби у капітальному ремонті з відселенням, як і неможливості проведення капітального ремонту без відселення.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що відповідно до технічного звіту ДП «Донецький ПромбудНДІпроект» від 2008 року рекомендовано негайно огородити доступ до квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з аварійним станом покрівлі житлового будинку, яка загрожує обвалом. Влітку 2011 року частково виконано ремонтні роботи в будинку, а саме: проведено капітальний ремонт покрівлі, відновлено оголовок (демонтовано старі балки та встановлено нові, підшито стелю під оздоблення, укладено ходові дошки, облаштовано стальні карнизи, виправлено кладку біля димової труби), що свідчить про усунення аварійного стану покрівлі. Таким чином, технічний звіт від 2008 року, на який посипались позивачі під час звернення до суду з указаним позовом, втратив актуальність, а доказів на підтвердження необхідності проведення капітального ремонту після 2011 року з відселенням позивачів не надано. Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 не проживає з сином у квартирі АДРЕСА_1 з 2005 року, востаннє квартплата нею вносилась у 2011 році.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що у судових рішеннях не надано належної оцінки рекомендаціям технічного звіту ДП «Донецький ПромбудНДІпроект» від 2008 року щодо негайного огородження доступу до квартири не заслуговують на увагу, оскільки апеляційним судом надано належну оцінку вказаним рекомендаціям. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позивачами необхідності проведення капітального ремонту з наданням їм іншого жилого приміщення після часткового виконання ремонтних робіт влітку 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Касаційна скарга заявників не містить посилань на докази про неможливість проживання у АДРЕСА_1 після часткового виконання капітального ремонту у 2011 році та про те, що наступні ремонті роботи не може бути проведено без їх виселення.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук