АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.

при секретарі - Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Фінанс ЛТД" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Фінанс ЛТД" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14 червня 2014 року по 19 вересня 2014 року у розмірі 36301 грн. 80 коп., посилаючись на те, що на підставі рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 35237 грн. 65 коп., вихідну допомогу в розмірі 39909 грн. 30 коп., які не були йому виплачена при звільненні, а також стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 22421 грн. 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 99568 грн. 65 коп., після чого 30 липня 2014 року йому було видано виконавчий лист №201/6390/14-ц. Після цього 07 серпня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 44308487 по виконанню вказаного вище судового рішення, а 03 грудня 2014 року він отримав постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про закінчення виконавчого провадження ВП № 44308487 від 29 жовтня 2014 року, згідно якої було зазначено, що рішення суду боржником виконано в повному обсязі, кошти перераховані згідно платіжного доручення № 3098 від 19 вересня 2014 року.

У зв'язку з тим, що відповідач несвоєчасно провів розрахунок з ним при звільненні, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено та ухвалено: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14 червня 2014 року по 11 вересня 2014 року у розмірі 36301 грн. 80 коп., та на користь держави судовий збір в сум 363 грн. 01 коп.

В апеляційній скарзі підприємство з іноземними інвестиціями в формі ТОВ "Євро Фінанс ЛТД" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, вказуючи на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом № 20-лс від 01 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було прийнято на Підприємство з іноземними інвестиціями ТОВ "Євро Фінанс ЛТД" на посаду заступника директора технічного (а.с. 8 - 10), а 10 квітня 2014 року, відповідно до заяви позивача від 27 березня 2014 року та наказу №07-лс від 10 квітня 2014 року, позивача було звільнено із займаної посади згідно ст. 38 КЗпПУ (за ініціативою працівника) (а.с. 12).

Проте при звільненні ОСОБА_3 з ним не було проведено остаточного розрахунку, у зв'язку з чим останній був змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою до відповідача про стягнення належних сум не виплачених йому при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 35237 грн. 65 коп., вихідну допомогу в розмірі 39909 грн. 30 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 22421 грн. 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 99568 грн. 65 коп. (а.с. 14 - 17), а 30 липня 2014 року позивачу Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №201/6390/14-ц (а.с. 18 - 19).

В подальшому 07 серпня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Макаренко С.В. було відкрито виконавче провадження (ВП № 44308487) з виконання вказаного виконавчого листа, а відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 29 жовтня 2014 року, це виконавче провадження було закінчено, з якої вбачається, що рішення суду боржником виконано в повному обсязі та в добровільному порядку, кошти перераховані згідно платіжного доручення № 3098 від 19 вересня 2014 року (а.с. 24, 48).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, а ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору

Крім того в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"від 24 грудня 1999 року N 13, роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище позивач при звільненні не отримав всіх належних сум, які йому відповідач зобов'язаний видати, а саме рішення суду про стягнення цих сум було виконано фактично 19 вересня 2014 року, шляхом перерахування відповідачем сум до виплати на рахунок позивача (а.с. 34).

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позові на підставі ч.1 ст. 117 КЗпП України правильно виходив з того, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Про вказане також зазначено і в правовій позиції, яка зазначена у постанові Верховного Суду України по справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, у зв'язку з чим суд першої інстанції, з'ясувавши достатньо в повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку обгрунтовано задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про незаконність рішення, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

Також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог Податкового кодексу України стягнув суму середнього заробітку без врахування сум обов'язкових податкових платежів та зборів, колегія суддів вважає передчасними, оскільки з такими вимогами відповідач має право звернутися до суду, який ухвалив рішення, з питанням ухвалення додаткового рішення, внесення описки в рішення чи роз'яснення рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Фінанс ЛТД" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О.Макаров

Судді Ж.І.Максюта

М.Л.Прозорова