Дата документу 03.11.2015
ЄУ № 420/2014/15-ц
Провадження №2/420/1605/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 листопада 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 38 504,04 грн. з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.
Підставою позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем умов договору позики.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, розписки про одержання судової повістки-повідомлення та довідка про доставку смс - повідомлення, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. У заяві від 11.06.2015 зазначив, що позовні вимоги не визнає.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03.09.2013 надав відповідачу у строкове користування грошові кошти у сумі 27 000 грн. з терміном повернення коштів до грудня 2014 року. Сторони домовилися про погашення суми боргу частками.
Факт передачі-отримання коштів був зафіксований сторонами у розписці відповідача ОСОБА_2, скріпленій його власноручним підписом.
Відповідач своєчасно отримані кошти не повернув, що стало підставою для звернення з даним позовом.
Судом встановлено, що правовідносини сторін виникли внаслідок укладання договору позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Розпискою відповідача підтверджується факт отримання ним грошей від позивача у сумі 27 000 грн. з терміном повернення до грудня 2014 року.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як передбачено у ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як встановлено судом, заявлена до стягнення заборгованість у сумі 27 000 грн. виникла внаслідок невиконання відповідачем свого зобовязання по своєчасному поверненню грошових коштів.
Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.
Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Матеріалами справи доведено прострочення виконання відповідачем зобовязання поверненню коштів та наявність заборгованості у сумі 27 000 грн. Факт отримання коштів, так само як і наявність заборгованості відповідачем не оспорені.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних ним обчислені за період з 01.12.2014 по 20.07.2015 у сумі 515 грн. 04 коп.
Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційні нарахування ним обчислені за період з 01.12.2014 по 20.07.2015; сума боргу відповідача з урахуванням індексу інфляції складає у сумі 37 989 грн.
Дані розрахунки є вірними та обґрунтованими, тому ці вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Таке саме правило визначено у ч. 1 ст. 60 ЦПК України.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст. 526, 530, 610-612, 614, 625, 1046-1049 ЦК України, згідно яких відповідач, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу позивача зобовязаний повернути предмет позики, сплатити відсотки, інфляційні втрати.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, інн. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, паспорт серії ЕН № 342753, заборгованість за договором позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми та індексу інфляції у сумі 38 504 грн. 04 коп. (тридцять вісім тисяч пятсот чотири гривні 04 коп.), судовий збір у сумі 385 грн. 04 коп. (триста вісімдесят пять гривень 04 коп.).
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С. Стеценко