Справа № 361/9760/13-ц Головуючий у І інстанції Василішин В.О.
Провадження № 22-ц/780/5431/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 03.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участі секретаря Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права власності на частину майна,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що 22 січня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі за позовом ОСОБА_4 до нього про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду та 19 березня 2015 року Апеляційний суд Київської області залишив без задоволення апеляційну скаргу на неї ОСОБА_4 До Броварського міськрайонного суду Київської області справа була передана 14 жовтня 2013 року за підсудністю з Святошинського районного суду м. Києва, яким були в ході розгляду цієї ж справи постановлені ухвали про забезпечення позову. Так, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року було накладено заборону на відчуження автомобіля Шкода Фабія, 2003 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Тойота Ленд Крузер, д.н.з. НОМЕР_2, які на праві власності належать ОСОБА_2, іншою ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року було заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню земельної ділянки в АДРЕСА_1 що також належить йому. Оскільки позов ОСОБА_4 було залишено без розгляду, вбачається необхідним постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову щодо майна, яке було предметом спору та на яке було накладено обтяження. Просив скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження автомобілів та заборони вчиняти будь-які дії по відчуження земельної ділянки.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року заяву ОСОБА_2 частково задоволено, скасовано захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження автомобіля марки Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1, застосований ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року, захід забезпечення позову у вигляді заборони на вчинення будь-яких дій по відчуженню земельної ділянки пл. 0,3095 га., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, застосований ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києві від 19 березня 2007 року, захід забезпечення позову у вигляді заборони на проведення реєстрації будь-яких осіб у будинку АДРЕСА_1, застосований ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києві від 19 березня 2007 року. В задоволенні решти вимог заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Заявник ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що в грудні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

19 березня 2007 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва забезпечено позов ОСОБА_4 шляхом накладення заборони на відчуження автомобіля Шкода Фабія, 2003 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Тойота Ленд Крузер, 1999 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_2

19 березня 2007 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва забезпечено позов ОСОБА_4 шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню земельної ділянки пл. 0,3095 га. та житлового будинку, які знаходяться в АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2, та реєстрацію у вказаний будинок будь-яких осіб.

18 лютого 2014 року до суду звернулась ОСОБА_3 як третя особа з самостійними вимогами до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, у якому просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності сторін домоволодіння по АДРЕСА_2 та житловий будинок по АДРЕСА_1.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації ? частини вартості майна залишено без розгляду.

Під час розгляду справи за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, ОСОБА_4 пред'явила позов як третя особа з самостійними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину майна, придбаного внаслідок спільної праці членів сім'ї.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 прийнято до спільного розгляду з позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Однак, зазначені вимоги закону суд першої інстанції залишив поза увагою.

Так, відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд виходив із того, що третя особа ОСОБА_4 уточнила і збільшила позовні вимоги, в остаточній редакції яких просить встановити факт її спільного проживання однією сім'єю без шлюбу із ОСОБА_2 у період з 1987 року по вересень 2006 року, визнати об'єктом права спільної сумісної власності майно, яке придбане нею з ОСОБА_2, а саме матеріали та обладнання, використані у процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 Київської області та матеріали і обладнання, використані у процесі будівництва будинку по вул. Польовій, 4 у с. Скибин Броварського району Київської області, визнати спільною сумісною власністю предмети побуту та домашнього вжитку, визнати за нею право власності на ? частину цього майна і стягнути із ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі ? частини його вартості; стягнути із ОСОБА_2 ? частину вартості автомобіля Тойота Ленд Крузер.

Суд при цьому прийшов до висновку, що зважаючи на тривалий час розгляду цієї цивільної справи й існування спірних правовідносин, заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково. Підлягають скасуванню лише ті заходи забезпечення позову, які не стосуються спірного майна та предмету позову як третьої особи ОСОБА_4

Разом із тим суд першої інстанції не врахував, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_4, який і було забезпечено ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року, залишено без розгляду, а позовні вимоги ОСОБА_4, які на даний час розглядаються Броварським міськрайонним судом Київської області, заявлені нею в порядку позову третьої особи із самостійними вимогами.

Суд першої інстанції не піддав ґрунтовному аналізу вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України і не зробив висновків, чи передбачено чинним законодавством України збереження заходів забезпечення позову після залишення позову без розгляду та подання нового позову однією особою.

Крім того, посилаючись на необхідність збереження заходів забезпечення позову ОСОБА_4, із яким вона вступила в справу як третя особа із самостійними вимогами після залишення її позову без розгляду, та посилаючись на необхідність збереження заходів забезпечення позову, що стосуються спірного майна, суд першої інстанції не з'ясував, чи було вжито судом заходи забезпечення позову в зв'язку із зверненням ОСОБА_4 із позовом як третьої особи із самостійними вимогами після залишення її позову без розгляду.

Таким чином суд першої інстанції при вирішенні заяви про скасування заходів забезпечення позову не дотримався вимог ст. 154 ЦПК України та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпеченні позову.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_7