У х в а л а

8 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Сеніна Ю.Л., Гуменюка В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позов було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2008 року в розмірі 745 тис. 983 грн. 95 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі від 27 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій і залишити в силі рішенням суду першої інстанції з підстав передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статті 61 Конституції України, статей 258, 514 Цивільного кодексу України та статей 10, 58 - 60 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, 21 січня, 18 березня та 22 квітня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимого та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, керувався тим, що у зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, 21 січня, 18 березня 2015 року не можуть бути підставою для задоволення заяви, оскільки вони прийняті у справах зміст, підстави позовних вимог та встановлені судами фактичні обставини, в яких відмінні від справи, рішення в якій переглядається.

Крім того, надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року не є судовими рішенням на яке слід посилатись на підтвердження підстави для подання заяви, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк