Справа № 466/2098/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/6551/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

секретаря Куцика І.Б.

з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача Коцан Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Нова лінія» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Нова лінія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

встановила:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ПрАТ «Нова лінія», просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 1571,64 грн.

В обґрунтування позову покликався на те, що 25.02.2015 року звільнений з посади начальника відділу ПрАТ «Нова лінія» за угодою сторін. Заборговані кошти йому виплачені лише 03.03.2015 року, а відтак враховуючи час прострочення 4 дні, компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 1571,64 грн. Просив позовні вимоги задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Нова лінія» в користь ОСОБА_2 1571,64 гривень середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні та компенсації у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Рішення оскаржив представник відповідача ПрАТ «Нова лінія», вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що з технічних причин в день звільнення 26.02.2015 року позивачу не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, однак така компенсація була виплачена 03.03.2015 року.

Оскільки позивач за період грудень 2014 року - січень 2015 року не працював жодного дня, середній заробіток необхідно було обраховувати за два попередні місяці роботи. За період жовтень-листопад 2014 року позивач фактично відпрацював 2 дні, за вказаний період йому нараховано 233,20 грн. зарплати, відтак середньоденний заробіток складає 116,60 грн. Враховуючи час затримки із виплати заробітної плати 3 дні, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 349,80 грн.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 349,80 грн., а врешті позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення позивача на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що компенсацію за невикористані дні відпустки позивачу виплачено 03.03.2015 року, а відтак стягнув з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 1571,64 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У ст. 2 КЗпП України передбачено, що право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Судом встановлено, що відповідно до наказу директора ЗАТ «Нова лінія» № 32-к від 01.03.2007 року позивач ОСОБА_2 з 01.03.2007 року прийнятий на посаду продавця непродовольчих товарів. В подальшому, 01.09.2008 року він переведений на посаду завідувача відділу, 05.02.2013 року переведений на посаду завідувача відділу «будівельний двір», 01.03.2013 року переведений на посаду помічника менеджера із збуту, 01.04.2013 року переведений на посаду менеджера із збуту, 01.12.2013 року переведений на посаду начальника відділу «Вироби з металу».

Наказом директора ПрАТ «Нова лінія» № 414/22к від 25.02.2015 року він звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (трудова книжка, а.с. 3-4).

В день звільнення 26.02.2015 року позивачу не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, однак така компенсація була виплачена 03.03.2015 року, що підтверджується розрахунковим листком за лютий 2015 року(а.с. 41).

Відповідно до ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Оскільки в день звільнення позивачу не виплачено всі суми, які належали йому від ПрАТ «Нова лінія», суд першої інстанції прийшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок, який запропонував позивач, не перевіривши при цьому правильність проведення такого розрахунку.

Відповідно до п.п. л) п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, цей Порядок застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати, зокрема, у випадку стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із п. 2 Порядку, для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно поданого Витягу з табелів обліку робочого часу ПрАТ «Нова лінія» з 01.10.2014 року по 26.02.2015 року, за період грудень 2014 року - січень 2015 року позивач ОСОБА_2 не працював жодного дня, тому середній заробіток повинен обчислюватися за два попередні місяці роботи.

За період жовтень-листопад 2014 року позивач відпрацював два робочі дні в листопаді 2014 року, за які нараховано 233,20 грн., відтак середньоденний заробіток позивача ОСОБА_2 за вказаний період складає 116,60 грн., що підтверджується довідкою про середній заробіток № 1065 від 12.05.2015 року (а.с. 18).

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Пунктом 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року передбачено, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Тобто день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Отже, якщо фактично останнім днем роботи було 26 лютого (що зазначено у Витягу з табелів обліку робочого часу), то цей день вважатиметься днем звільнення працівника.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно розрахунку норми тривалості робочого часу, за період з 27.02.2015 року по 03.03.2015 року було 3 робочих дні, відтак розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки по день фактичного повного розрахунку складає 349,80 грн. (116,60 грн. Х 3 робочі дні).

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 349,80 грн.

Доводи позивача про безпідставне зменшення нарахування заробітної плати за відпрацьовані дні в листопаді 2014 року, не беруться судом до уваги, оскільки з такими позовними вимогами в суді першої інстанції позивач не звертався, відтак, в силу положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України, не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Нова лінія» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року змінити в частині визначення розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Нова лінія» в користь ОСОБА_2 349 (триста сорок дев»ять) грн. 80 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплати заробітної плати при звільненні.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

А.В. Федоришин