АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №212/761/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/2172/К/15 Шум Л.І.
Категорія № 43 (І) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.,

при секретарі: Масловій К.В.,

за участю: представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, та їх представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, треті особи Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, керівник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Аміне» Грабовська Любов Миколаївна, Служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу, про зміну договору найму житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради, треті особи Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, керівник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Аміне» Грабовська Любов Миколаївна, Служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу, про зобов'язання ОСОБА_5 надати згоду на приватизацію квартири.

В ході розгляду справи позивачі уточнили, доповнили та змінили позовні вимоги, та вобґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1989 року по 2001 рік, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, 1987 року народження. Згідно ордеру на житлове приміщення від 22.01.1990 року, ОСОБА_2 в порядку черги отримав квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2005 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 на період навчання до 28.02.2007 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.07.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були визнані такими, що втратили право на житло в квартирі АДРЕСА_1. Дане рішення було скасоване ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.04.2008 року. В ході розгляду даної справи стало відомо, що ОСОБА_5 після винесення рішення приватизувала квартиру та отримала свідоцтво про право власності, в квартирі зареєструвався її співмешканець ОСОБА_10. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.03.2011 року, та ухвалено нове рішення, яким було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_5 про визнання осіб, такими, що втратили право користування приміщенням, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсною реєстрації, виселення та вселення задоволені, скасовано розпорядження органу приватизації УЖКГ від 22.10.2007 року, визнано недійсним свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_5, вселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірну квартиру, виселено ОСОБА_10 без надання іншого житла. На даний час ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_7 зареєстровані в спірній квартирі, однак вселитися в дане житло вони не можуть, так як ОСОБА_5 перешкоджає проживати в квартирі,тим самим порушуючи їх права, передбачені чинним законодавством, крім того ОСОБА_5 відмовляється в добровільному порядку надати згоду на приватизацію спірної квартири.

В зв'язку з викладеним позивачі просили зобов'язати виконком Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу укласти з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_5 окремий договір найму житлового приміщення на 1/4 частину, за кожним, квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради; треті особи: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції в особі відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, керівник Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аміне" Грабовська Любов Миколаївна, служба у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу про зміну договору найму житлового приміщення - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їх представник ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог .

Зокрема, апелянти посилаються на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011 року про виселення ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1, останнього було виселено, про що складено акт державного виконавця від 21.12.2001 року. Проте, після закінчення процедури виселення, ОСОБА_10 знову вселився до вищевказаної квартири та проживає там до цього часу. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Однак , позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, вимушені були повторно звернутись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_10 про повторне виселення з квартири без надання іншого житла та вселення.

Апелянт вважає, що суд не звернув уваги на те, що згідно рішення суду ОСОБА_2 який є одноособовим власником спірної квартири, не позбавлено прав на житло, але й вселитись в дане житло у нього немає змоги, так як ОСОБА_5 створює йому перешкоди як власнику, крім того ОСОБА_5 своїми діями перешкоджає вільній можливості дочці та онуку проживати в даній квартирі.

Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що ОСОБА_5 не сплачує комунальні послуги за квартиру в якій проживає, в зв`язку з чим утворились борги, які позивач ОСОБА_2 змушений погашати.

На думку апелянта, судом першої інстанції при ухваленні рішення суду не взято до уваги, що зміна договору найму житлового приміщення і відкриття на ім`я ОСОБА_2, ОСОБА_3 неповнолітнього ОСОБА_7 та відкриття окремих особових рахунків на квартиру АДРЕСА_1, не порушить житлових прав та інтересів відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю, на її думку, а рішення суду - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 306 від 22.01.1990 року ОСОБА_2 виділена квартира АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих неізольованих(прохідних) кімнат розміром: 11,6 кв.м та 16,4 кв.м, на сім'ю, яка складається з трьох чоловік. Квартира до теперішнього часу є неприватизованою.

Відповідно до довідки виданої ОСББ «Аміне» в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_5, неповнолітній ОСОБА_7, (а.с. 71)

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилались на те, що ОСОБА_5 перешкоджає проживати в квартирі, тим самим порушуючи їх права, передбачені чинним законодавством.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, як на підставу для задоволення позову, посилались на норми ЦК України, в той час як квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, перебуває у державному житловому фонді, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що спірні правовідносини регулюються нормами ЖК України.

За приписами ч 1 та 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму житлового приміщення в будинках державного фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно ч. 2 ст. 63 ЖК України визначено, що не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48 ЖК України). Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі,але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP", затверджених постановою РМ України № 470 від 11.12.1984 року, розмір жилого приміщення, що надається за договором найму державного житлового фонду надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.

Згідно Рішення виконкому Криворізької міської ради №307 від 24.12.1990 року «Про затвердження рівня забезпечення громадян житловою площею» для визнання їх таким, що потребують покращення житлових умов рівень середньої забезпеченості при наданні житлової площі складає 9 кв.м.

Таким чином, встановлено, що умовами, при яких допускається зміна договору найму жилого приміщення є: згода наймача, членів його сім'ї і наймодавця, відповідність розміру жилої площі, щодо якої укладається окремий договір найму, нормативам, відповідність умов жилого приміщення вимогам ст. 63 ЖК України.

За правилами ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено у судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» роз'яснено , що в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Як встановлено судом, квартира складається з двох жилих неізольованих(прохідних) кімнат розміром: 11,6 кв.м та 16,4 кв.м, відповідно до довідки з місця проживання в даній квартирі зареєстровано чотири особи, тобто кожному належить по 7 кв.м.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, про те, що при виділенні у користування позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_7 3/4 частини квартири загальною площею 21 к.в.м, відповідачу залишиться 7 кв.м., що не можна визнати справедливим і розумним визначенням порядку користування житлом, оскільки спричинить до невиправданого збільшення частки позивачів при одночасному зменшенні частки відповідача у праві користування спірної квартирою, що погіршить їх житлові права.

Крім того, позивачами не надано доказів наявності технічної можливості реконструкції спірної квартири з метою виділення їм в користування та укладення окремого договору найму ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зміна договору найму житлового приміщення і відкриття на ім`я ОСОБА_2, ОСОБА_3 неповнолітнього ОСОБА_7 окремих особових рахунків на квартиру АДРЕСА_1, не порушить житлових прав та інтересів відповідача, спростовуються встановленими обставинами та вимогами закону.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_5 не сплачує комунальні послуги за квартиру, що призводить до утворення боргів, які позивач ОСОБА_2 змушений погашати, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки утворення заборгованості за комунальні послуги квартири, яка знаходиться в комунальній власності, не є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну договору найму житлового приміщення.

Вирішуючи спір,суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, та їх представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Н.О. Соколан