Справа № 464/9543/14-ц
пр.№ 2/464/354/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2015 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

при секретарі Троцюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.03.2014 року ними було подано на ім'я голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради заяву про укладення договору найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1, яку вони отримали як члени сім'ї основного квартиронаймача ОСОБА_4, до складу якої входили. Вказували, що дану квартиру було надано їх сім'ї внаслідок знесення житлового будинку по АДРЕСА_2, в якому вони проживали та були зареєстровані, і таку вони отримали на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 459 від 20.09.1990 року та згодом отримали ордер № 001604 від 01.10.1990 року. Після отримання ордера в 1990 році вони вселилися у вищевказану квартиру. У даній квартирі вони проживали до розірвання шлюбу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 27.04.1991 року. Після звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні, проживанні та вселення у спірну квартиру рішенням Радянського районного суду м. Львова від 17.12.1992 року позов було задоволено та вирішено вселити позивачів в дану квартиру. Дане рішення ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.03.1993 року залишено без змін, воно вступило в законну силу і не скасовувалось. В мотивувальній частині цього рішення вказано, що вони набули право на житло в установленому законом порядку, мають право на проживання та за ними є збережена житлова площа, вони не втрачали права на таку, не скористались правом на приватизацію даної квартири. По факту поданої ними заяви до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради було винесено розпорядження № 335 від 05.09.2014 року «Про відмову в укладенні договору найму житлового приміщення», яким їм відмовлено в укладенні такого договору через відсутність згоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, яка з 2000 року є зареєстрованою у даній квартирі. Оскільки ОСОБА_4 помер, право на укладення такого договору залишилось за ними, як за членами сім'ї на яких видавалась житлова площа. Незважаючи на те, що вони на даний час не мають укладеного договору найму жилого приміщення, так як зняті з реєстраційного обліку, виселені без надання іншого житлового приміщення та визнані такими, що втратили право на проживання та користування даним приміщенням, вони в такому проживають, оплачують всі комунальні платежі і несуть витрати по утриманню такого. З урахуванням наведеного, позивачі просили суд визнати незаконним розпорядження № 335 від 05.09.2014 року Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради «Про відмову в укладенні договору найму жилого приміщення»; зобов'язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ними договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, як з такими, на яких видавався ордер та видавалась житлова площа.

В подальшому позивачі неодноразово уточнювали свої вимоги та згідно з заявою від 25.12.2014 року просили суд визнати незаконним розпорядження № 335 від 05.09.2014 року Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради «Про відмову в укладенні договору найму жилого приміщення»; зобов'язати Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, як з такими, на яких видавався ордер та видавалась житлова площа; визнати їх наймачами квартири АДРЕСА_1 на підставі розпорядження Виконавчого комітету Львівської міської ради № 335 від 20.09.1990 року після смерті ОСОБА_4; визнати за ними право на зміну договору найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 у зв'язку зі смертю ОСОБА_4

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на законність оскаржуваного розпорядження, просили в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача, Львівської міської ради, в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Представники третіх осіб в судовому засіданні проти позову заперечили, просили в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконкому Львівської міської ради від 20.09.1990 року № 459 «Про надання житлової площі у зв'язку зі зносом будинків» ОСОБА_4 на сім'ю з трьох осіб надано квартиру АДРЕСА_1.

01.10.1990 року ОСОБА_4 на сім'ю з трьох осіб (він, дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2.) видано ордер № 001604 на квартиру АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що на підставі ст. 61 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення було укладено з ОСОБА_4 як основним квартиронаймачем, на ім'я якого видано ордер.

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 11.12.2006 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

14.03.2014 року ОСОБА_1 звернулась до голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради з заявою про укладення з нею договору найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1.

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.09.2014 року № 335 позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено в укладенні такого договору через відсутність згоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, яка є зареєстрованою у даній квартирі.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до приписів ст. 103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Судом встановлено, що в квартиру АДРЕСА_1 на правах члена сім'ї наймача ОСОБА_4 була вселена його дочка ОСОБА_3, місце проживання якої є зареєстрованим за вказаною адресою.

Доказів наявності згоди ОСОБА_3 на укладення позивачами договору найму спірної квартири позивачами суду не надано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивачів про відсутність необхідності згоди ОСОБА_3 на зміну договору найму спірного жилого приміщення та протиправність оскаржуваного розпорядження.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 13.05.2010 року задоволено позов ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та визнано ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 з даної квартири та зобов'язано ВГІРФО Сихівського РВ УМВСУ у Львівській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою.

Посилання позивачів на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06.12.2011 року, яким визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано Львівську міську раду та ЛКП «Під Зуброю» укласти з ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення, є безпідставними. Дане рішення скасоване рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.12.2013 року, яким ОСОБА_1 в позові відмовлено.

Вказані рішення апеляційного суду Львівської області набрали законної сили, на даний час є чинними та не скасовані в касаційному порядку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись с.ст. 61, 63, 64, 65, 103 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя: