АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4419/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3248/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД про визнання учасником товариства, визнання права на долю в статутному фонді, зобов`язання внести зміни до статуту товариства.

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД, прохаючи визнати його учасником Ремонтно-діагностичної Фірми «Аргон-Люкс» ЛТД з часткою в статутному фонді 49,4%, що складає 5434,00 гривень, визнати за ним право на долю в статутному фонді Ремонтно-діагностичної Фірми «Аргон-Люкс» ЛТД в розмірі 49,4%, що складає 5434,00 гривень, зобов`язати Ремонтно-діагностичну Фірму «Аргон-Люкс» ЛТД внести зміни до статуту товариства, визнавши ОСОБА_2 учасником Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД з часткою в статутному фонді 49,4 %, що складає 5434,00 гривень.

В обґрунтування вказаного позову зазначив, що у 1996 році було створено Ремонтно-діагностичну фірму «Аргон-Люкс» ЛТД, згідно з статутом якої, учасниками товариства є: ОСОБА_3 (49,6% у статутному фонді товариства), ОСОБА_4 (1% у статутному фонді товариства), ОСОБА_5 (49,4% у статутному фонді товариства). 23.08.2011 року ОСОБА_5 помер. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.07.2015 року ОСОБА_2 прийняв спадщину після батька ОСОБА_5, зокрема частку в статутному фонді Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД, що складає 49,4% в розмірі 5434,00 гривень. ОСОБА_2, як спадкоємець, звернувся до відповідача з письмовою заявою, щодо скликання загальних зборів учасників товариства та внесення змін до реєстраційних даних останнього. У відповідь на вказане звернення ним отримана відмова із зазначенням інформації про те, що загальні збори не можуть бути скликані, так як згідно з наявними голосами учасників (загальною кількістю 50,6%) не достатньо для кворуму зборів, виходячи з положень ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», так як, загальні збори вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 60% голосів.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД про визнання учасником товариства, визнання права на долю в статутному фонді, зобов`язання внести зміни до статуту товариства - відмовлено.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ОСОБА_2, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до норм ч.ч.1,2 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа,статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Порядок прийняття до товариства в тому числі правоприємників (спадкоємців) або відмови у прийнятті до товариства правоприємників (спадкоємців) та видачі у грошовій або натуральній формі частки майна, яка належала померлому засновнику, чітко встановлено Законом України «Про господарські товариства» та обов'язково зазначається в статутних документах.

Відповідно до ч. 1 ст.167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі (частина перша статті 100 ЦК України).

Згідно з ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.

При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлого 23 серпня 2011 року ОСОБА_5

28 липня 2015 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на частку у статутному фонді Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД, що складає 49,4 % в розмірі 5434 грн.

Учасниками РДФ «Аргон-Люкс» ЛТД є ОСОБА_3 з часткою 49,6 % в розмірі 5456 грн., ОСОБА_4 з часткою 1 % в розмірі 110 грн., та ОСОБА_6 з часткою 49,4 % в розмірі 5434 грн.

Відповідно до п. 9.1. Статуту РДФ «Аргон-Люкс» ЛТД вищим органом товариства є збори учасників, які згідно з п. 9.3. Статуту є повноважними за умови присутності учасників, які володіють у сукупності більш ніж 60 % голосів. Питання внесення змін до статуту згідно з п. 9.4. Статуту належить до виключної компетенції зборів учасників товариства.

Згідно зі статутом РДФ «Агрон-Люкс» ЛТД можливість вступу спадкоємця (правонаступника) учасника до товариства не визначено. Разом з тим Статутом передбачено можливість передачі своєї частки учасником товариства третій особі тільки за згодою решти учасників.

Таким чином, місцевим судом зроблений правильний висновок про те, що факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства лише засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та дає спадкоємцю право на вступ до товариства в порядку та на умовах, визначених статутом. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємці набувають тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства.

Проте, відповідне рішення загальних зборів учасників товариства про вступ позивача ОСОБА_2, як спадкоємця померлого ОСОБА_5 до товариства та про визнання його засновником, не приймалося.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК, статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку успадкував право на частку у статутному капіталі Ремонтно-діагностичної фірми «Аргон-Люкс» ЛТД, але право на вступ до товариства у встановленому законом порядку не набув у зв'язку з відсутністю відповідного рішення загальних зборів товариства.

При цьому суд в силу норм ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України та не може перебирати на себе функцію інших органів, яким надані відповідні повноваження.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування місцевим судом норми ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу норм ст. ст. 100, 1218, 1219 ЦК України право участі в управлінні товариством з обмеженою відповідністю (засновника) не може бути визнано за особою в порядку спадкування, про що фактично просить позивач в поданій до суду позовній заяві.

Згідно з ч. 5 ст. 147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу (вихід учасника із товариства з обмеженою відповідальністю).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що, за відсутності відповідного рішення загальних зборів товариства про вступ до РДФ «Аргон-Люкс» ЛТД, позивач в силу норм ст. ст. 147, 148 ЦК України, має право на отримання вартості частини майна, що пропорційна частці у статутному фонді, в порядку, визначеному законами України та Статутом товариства, а не право засновника товариства в порядку спадкування.

Відповідні роз'яснення викладені у абз. 4, 6 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», де зазначено, що у разі, якщо учасник не повністю вніс (не повністю оплатив) свій вклад до статутного капіталу товариства, йому виплачується дійсна вартість частки пропорційно внесеній (оплаченій) частині вкладу. Відповідно до частини п'ятої статті 147 ЦК України аналогічно визначається вартість частини майна ТОВ (ТДВ), яка підлягає видачі або виплаті правонаступнику юридичної особи-учасника товариства або спадкоємцю фізичної особи-учасника у випадку відмови правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмови у прийнятті до товариства. Її вартість визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника (ст. 55 Закону України «Про господарські товариства»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.09.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.А. Чічіль

Судді: (підписи) О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль