Справа № 357/7109/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант Авто», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 21.05.2015 року мотивуючи тим, що 27.11.2014 року близько 11 год. 56 хв. на вул. Раскової у м. Біла Церква сталась дорожньо транспортна пригода ( далі ДТП), внаслідок якої автомобілю ВАЗ 217030, 2008 року випуску, № кузова ХТА Е623, який належить йому на праві власності, завдано технічні пошкодження. ДТП сталась з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, про що свідчать матеріали перевірки проведеної відділом ДАІ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області та постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі про адміністративне правопорушення від 22.12.2014 року. Відповідно до авто товарознавчого дослідження матеріальні збитки завдані автомобілю ВАЗ 217030 складають 4516,04 грн., а за проведення даного дослідження сплачено 500,00 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки завдані внаслідок ДТП в розмірі 5016,04 грн. Також, внаслідок ДТП завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому вкрай неприємно було тривалий час керувати автомобілем, який суттєво втратив товарний вигляд, він немало нервував з приводу нестачі коштів на відновлення автомобіля, при цьому винна в ДТП особа не вжила жодних заходів для того, щоб в добровільному порядку відшкодувати збитки хоча б частково, йому прийшлось суттєво нервувати з приводу того, що змушений кілька робочих днів провести на станціях технічного обслуговування, а потім виконувати свої службові обовязки у вечірній час та у вихідні дні. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 3000 грн. та судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. Всього позивач просить стягнути на свою користь з відповідача суму коштів в розмірі 8259,04 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» із заявою встановленого зразка звернувся через 3 дні після ДТП, потім він подав необхідні документи, але відповіді про прийняте рішення не отримав, телефонував на гарячу лінію де йому повідомили лише номер справи, до МТБУ не звертався. ОСОБА_4 визнаний винним в ДТП, тому і повинен відшкодовувати збитки. Щодо моральної шкоди зазначив, що він працює в ТОВ «Укр юг» по змінам, тому вимушений відриватись від роботи та втрачати заробіток, щоб вирішувати питання щодо відшкодування збитків, а відповідач в добровільному порядку не вжив жодних заходів для того, щоб відшкодувати збитки хоча б частково, все це призводить до душевних страждань.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмові заперечення та пояснив, що дійсно 27.11.2014 року сталась ДТП, судом винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, вину у вчинені ДТП він визнав та сплатив штраф. Автомобіль, яким він керував, належить на праві власності його тещі, яка застрахувала цивільно правову відповідальність у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто», тому саме страхова компанія повинна відшкодовувати збитки. Він 28.11.2014 року звернувся із заявою до страхової компанії про настання ДТП, страховий агент склав відповідні документи та передав на центральний офіс. Він телефонував до страхової компанії, однак вони повідомили, що на даний час діє тимчасова адміністрація, тому про рішення, яке було прийнято по даному страховому випадку йому невідомо.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона являється власником автомобіля НОМЕР_1, яким керував її зять ОСОБА_2 Про ДТП вона дізналась через тиждень, а про постанову суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності дізналась коли отримала позовну заяву ОСОБА_1 Вона вважає, що її зять не є винною особою в ДТП. Постанову суду від 22.12.2014 року не оскаржувала. Вона застрахувала цивільно правову відповідальність у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто», тому саме страхова компанія повинна відшкодовувати збитки.

Третя особа: ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто», в судове засідання представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, судом встановлено, що 27.11.2014 року о 11:56 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул. Раскової в м. Біла Церква під час повороту ліворуч не врахував дорожню обстановку, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_3, який належить ОСОБА_1, що рухався в зустрічному напрямку, прямо, та допустив з ним зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанова набрала законної сили 03.01.2015 року. Відповідач вину у вчиненні правопорушення визнав та сплатив штраф в дохід держави.

Зазначені обставини підтверджено копією постанови суду ( а.с.7) та визнаються сторонами.

Отже, протиправна поведінка ОСОБА_2, його вина та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням наслідків у виді збитків доведено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2014 року.

Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Позивач в обґрунтування розміру матеріальних збитків надав до суду висновок експертного атотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу ВАЗ 217030 , д.н.з. НОМЕР_4 № 59 , складений 04.05.2015 року ( а.с.8-17), з якого вбачається, що зазначеному автомобілю завдано збитки на суму 4516,04 грн., однак позивач не обґрунтував нарахування суми коштів за пошкоджену в наслідок ДТП фару в розмірі 2398,76 грн., при її вартості - 943,10 грн., а вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу автомобіля складає 4019,88 грн.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с.32) автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 на підставі посвідчення водія ( а.с.31), належить на праві власності ОСОБА_3.

24.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант Авто» та ОСОБА_3 було укладено договір страхування, Поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 8682865, зі строком дії з 25.04.2014 року до 24.04.2015 року, згідно якого застраховано цивільно правову відповідальність страхувальника за шкоду заподіяну майну потерпілих при експлуатації транспортного «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_5, ліміт відповідальності 50 000 грн., розмір франшизи нульовий. ( а.с.30).

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 ІV, в редакції Закону, яка набрала чинності 04.02.2013 року, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 року № 5090- VІ, і яка діяла на момент укладення договору страхування ( далі - Закону № 1961-IV), на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно - правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 33 Закону № 1961 ІV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених

статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. ( п. 35.1 Закону № 1961 ІV).

Згідно із п. 36.1 Закону № 1961 ІV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 9 зазначеного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як вбачається з довідки № 9469-45 про дорожньо транспортну пригоду ( а.с.6), позивач був повідомлений про наявність полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 8682865, однак не надав до суду доказів того, що він звертався письмово до страховика, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка та із заявою про страхову виплату.

В п.16. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судими законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2015 року, в порядку ч.2 ст. 35 ЦПК України, залучено у справі в якості третьої особи ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто», оскільки позивач, якому було розяснено положення ст.33 ЦПК України, про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідачем ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто» у даній справі, не скористався зазначеним правом.

Отже, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП з ОСОБА_2 не підлягає до задоволення за недоведеністю.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача, які полягають в скоєнні ДТП, спричинена моральна шкода, позивач зазнав душевних страждань у звязку з пошкодженням його майна, він тривалий час був змушений чекати відшкодування шкоди та звертатись до суду витрачаючи для цього час, порушився звичний для нього ритм життя, крім того, все це потребувало додаткових матеріальних затрат та моральних зусиль.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, судових витрат в розмірі 30,38 грн., всього 1030,38 грн.

Керуючись ст.ст.16, 22, 23, 1166,1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 30,38 грн., всього 1030,38 грн. ( одна тисяча тридцять гривень 38 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5