У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, житлової комісії гарнізону міста Києва, третя особа - Верховна Рада України, про визнання права на отримання житлового приміщення, визнання незаконною бездіяльності органів державної влади, зобов'язання забезпечити житловим приміщенням та вчинити певні дії, за касаційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 та Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, житлової комісії гарнізону міста Києва, третя особа - Верховна Рада України, про визнання права на отримання житлового приміщення, визнання незаконною бездіяльності органів державної влади, зобов'язання забезпечити житловим приміщенням та вчинити певні дії.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва вішення Солом'янського районного суду від 19 лютого 2015 року скасовано частково, ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право на отримання житлової площі на підставі Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв'язку із реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей».

Зобов'язано Міністерство Оборони України, Київське квартирно-експлуатаційне управління надати ОСОБА_2 житлову площу на підставі вказаного Закону згідно встановленої черговості.

У решті рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про у визнання незаконною бездіяльності держави, а також відмови у розподілі судових витрат і направити справу в цих частинах на новий апеляційний розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі Київське квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим Кодексом Української РСР та іншими нормативно ‒ правовими актами.

Пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» передбачено, що у порядку, визначеному законодавством, особи, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, протягом трьох років після звільнення забезпечуються житловими приміщеннями.

Згідно з пунктом 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, житло військовослужбовцям надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Ухвалюючи рішення апеляційний суд виходив із того, що оскільки позивач не забезпечений житлом протягом трьох років після звільнення з військової служби та це право передбачено Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей», його права на отримання житла є порушеними. В черзі на отримання житла «позачергово» перед ОСОБА_2 перебуває ще 1904 осіб, які також мають пільги на отримання житла позачергово. Оскільки не встановлено що ОСОБА_2 має переважне право на отримання житла перед іншими особами, які перебувають у черзі перед ним, тому підстав для задоволення його вимог в цій частині суд не вбачає.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 та Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун