Номер провадження: 22-ц/785/3328/15
Головуючий у першій інстанції: Сопільняк О.М.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 5 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Відділ освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області 22 квітня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати працівнику-суміснику.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що третя особа у справі ОСОБА_4 працює медпрацівником за основним своїм місцем своєї роботи - у фельдшерсько-акушерському пункті с.Петрівка Кодимського району комунальної установи "Кодимська центральна районна лікарня". Окрім цього, за сумісництвом ОСОБА_4 працює медичною сестрою у комунальному закладі "Петрівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІП ступенів - дошкільний навчальний заклад".

Проведеною перевіркою встановлено, що у 2011-2013 p.p. свою роботу за сумісництвом у навчальному закладі ОСОБА_4 виконував не у вільний від основної роботи час, як це передбачено ст. 102-1 КЗпП та постановою Кабінету Міністрів України №43 від 28 червня 1993 року "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", а у свій робочий час за основним місцем роботи у фельдшерсько-акушерському пункті с. Петрівка, що вбачається з графіків його робочого часу за основним та додатковим місцями роботи.

У зв'язку з цим третій особі ОСОБА_4 безпідставно була нарахована та виплачена заробітна плата за цей період в сумі 5182 грн.29 коп. Вказане порушення допущено директором школи ОСОБА_3, який затверджував графіки роботи та підписував табелі обліку робочого часу, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 вказану переплату.

Відповідач ОСОБА_3 заявленого позову не визнав та в судовому засіданні

підтвердив, що дійсно є директором комунального закладу "Петрівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІП ступенів - дошкільний навчальний заклад". Своїм наказом від 03 вересня 2007 року він прийняв на посаду медичної сестри НВК ОСОБА_4 Свою роботу у школі ОСОБА_4 виконував у повному обсязі, повністю відпрацювавши той час, за який йому проводилось нарахування заробітної плати. При цьому, свої обов'язки медичної сестри НВК ОСОБА_4 виконував у вільний від основної роботи час, зокрема до початку свого робочого дня, під час перерв за основним місцем роботи, та після закінчення основної роботи, що підтверджується відповідними графіками його робочого часу. Таким чином, ОСОБА_4 у вільний від основної роботи час повністю відпрацював свій робочий час за сумісництвом, за що і отримав заробітну плату, тому підстав для задоволення позову він не вбачає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що заробітну плату у школі він отримував за фактично відпрацьований робочий час, тому безпідставного нарахування заробітної плати не було. Свою роботу в школі за сумісництвом за домовленістю з директором школи він виконував у вільний від основної роботи час, тобто до початку роботи в сільській амбулаторії та під час перерв за основним місцем роботи.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 є директором комунального закладу "Петрівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ПІ ступенів - дошкільний навчальний заклад".

Своїм наказом №16-ос від 03 вересня 2007 року ОСОБА_3 прийняв на посаду медичної сестри (за сумісництвом) вказаного навчального закладу третю особу ОСОБА_4

Основним місцем роботи ОСОБА_4 є фельдшерсько-акушерський пункт с.Петрівка комунальної установи "Кодимська центральна районна лікарня", де він займає посаду медпрацівника.

Відповідно до п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України №43 від 28 червня 1993 року (далі Положення №43 від 28 червня 1993 року), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Відповідно до ст. 102-1 КЗпП України, ст.19 Закону України "Про оплату праці" та п.5 Положення №43 від 28 червня 1993 року працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року №245 "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій", робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Для роботи за сумісництвом згоди адміністрації за місцем основної роботи не потрібно.

Пункт 2 цієї постанови КМУ передбачає, що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. Оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу.

Відповідно до п.12 Положення №43 від 28 червня 1993 року відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03 квітня 1993 року покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом.

Власник або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом, для затвердження графіку роботи сумісника з урахуванням наявності вільного часу від основної роботи, зобов'язаний витребувати графік роботи сумісника за його основним місцем роботи.

Судом встановлено, що наказом головного лікаря КУ "Кодимська ЦРЛ" №12 від 24 січня 2012 року в період з 2012 року по 31 липня 2013 року був затверджений графік роботи фельдшерсько-акушерських пунктів, зокрема: початок роботи - 8 год. ОО хв., перерва на обід- з 12.00 год. до 12 год. 30 хв., закінчення роботи - о 16 год. 18 хв.

З 01 серпня 2013 року) робочим графіком ОСОБА_4 у ФАП була робота з 8 год. ОО хв. до 18 год.08 хв., перерва на обід- 30 хвилин.

В той же час, відповідно до затверджених ОСОБА_3 графіків, робочим часом ОСОБА_4 у НВК (за сумісництвом) у 2011-2013 p.p. була робота з 12 до 14 год. щоденно, крім вихідних.

Тобто, частину роботи за сумісництвом ОСОБА_4 виконував не у вільний від основної роботи час, а за рахунок робочого часу у ФАП.

У зв'язку з цим Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Кодимської РДА за період часу з 01.07.2011 року по 31.08.2013 року, складеним Балтською міжрайонною державною фінансовою інспекцією за №720-61/6 від 27 грудня 2013 року, були встановлені порушення, допущені Петрівською загальноосвітньою середньою школою І-Ш ступенів щодо нарахувань та виплати заробітної плати медичній сестрі ОСОБА_4, який працювала у школі за сумісництвом .

Так, ОСОБА_4 безпідставно було зайво зараховано та виплачено заробітну плату за 2011-2013 роки у загальному розмірі 5182 грн.59 коп. Це стало можливим в результаті того, що при прийомі ОСОБА_4 на посаду медичної сестри директором школи ОСОБА_3 не було витребувано у працівника графіка роботи за основним місцем роботи, де він працював, а саме - у фельдшерсько-акушерському пункті с.Петрівка.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності було встановлено, що графік роботи ОСОБА_4 в Петрівській загальноосвітній середній школі І-Ш ступенів частково охоплює його робочі години за основним місцем роботи у фельдшерсько-акушерському пункті с.Петрівка.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Аналогічні положення містяться у п.6 Положення про матеріальну відповідальність робочих та службовців за шкоду заподіяну підприємству, затвердженому Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року N4204-IX.

У зв'язку з цим суд обгрунтовано визнав, що діями відповідача ОСОБА_3 Петрівській загальноосвітній школі І-Ш ступенів, яка фінансується Відділом освіти Кодимської РДА, спричинена пряма дійсна майнова шкода, яка полягає у зайвих грошових виплатах ОСОБА_4 у розмірі 5182 грн.59 коп. за виконану ним роботу за сумісництвом.

З урахуванням наведених вище норм матеріального права відшкодувати цю шкоду має відповідач ОСОБА_3 у розмірі свого середнього місячного заробітку, який вираховується за два останні місяці.

У суді першої інстанції редставнику позивача було запропоновано надати до суду довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_3 за два останні місяці. При цьому, представнику

позивача роз'яснено судом, що ненадання вказаної довідки буде свідчити про не- доведення позивачем своїх позовних вимог.

Втім, в судовому засіданні 05 лютого 2015 року, представник позивача Мазур А.В. витребувану судом довідку не надала, пояснивши, що бухгалтерія відділу освіти РДА відмовляється видавати таку довідку.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,11 та 60 ЦПК України обов'язок довести свої позовні вимоги покладається на позивача, а витребування судом доказів чи їх забезпечення, можливі лише у випадках, передбачених ст.ст. 133 та 137 ЦПК України, зокрема - у разі неможливості їх надання позивачем. Витребування ж доказів у самого позивача нормами ЦПК України не передбачено.

У зв'язку з цим у задоволенні позову відділу освіти суд правильно відмовив у зв'язку з ненаданням позивачем всіх необхідних доказів, якими він обґрунтовує свій позов, зокрема запитуваної судом довідки про розмір доходу відповідача, без якої неможливо встановити розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача. При цьому, стягнення всієї суми переплати, а це 5182 грн.59 коп. суперечить положенням п.2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України.

У суді апеляційної інстанції представник позивача також послався на те, що вона не може надати довідку про зарплату відповідача, що, таким чином, також унеможливлюває розглянути питання про можливість винесення рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області відхилити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 5 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С. Комлева