Провадження № 2-о-253/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Демидовської А. І.

при секретарі - Шевченко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в Солом'янському районному суді м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ :

Заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт його належності до національності «поляк».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявник 1, ОСОБА_2, є сином ОСОБА_3, яка за національністю була полькою, даний факт підтверджується повторним Свідоцтвом про народження мого батька від 25 березня 1965 року.

Заявник 2, ОСОБА_1, зазначила, що являється донькою ОСОБА_2, даний підтверджується Свідоцтвом про народження від 11 червня 1968 року та Свідоцтвом про укладення шлюбу від 22 лютого 1997 року. Її бабуся, ОСОБА_3, за національністю була полькою, даний факт підтверджується повторним Свідоцтвом про народження мого батька від 25 березня 1965 року.

Заявниця зазначає, що отримала карту поляка, що підтверджує її польське коріння, даний факт підтверджується копією карти поляка.

Зазначила, що в її сім'ї з дитинства дотримувались польських традицій, сповідували римо-католицьке віросповідання, були охрещені в костелі, святкували всі католицькі свята, вивчали польську мову. Її батьки вінчались в римо-католицькому костелі святого Миколая, даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 серпня 1994 року.

Також заявник 1, ОСОБА_2, 15 липня 1986 року був нагороджений відзнакою «За особливі заслуги для польської культури», даний факт підтверджується копією відзнаки від 15.07.1986 року.

Заявники продовжують шанувати традиції своєї сім'ї, сповідую римо-католицьке віросповідання. Також заявниця являється членом Федерації польських організацій в Україні та бере активну участь в житті польської громади в Україні.

У зв'язку з тим, що батько, бабусі заявниці, та матір заявника були поляками, заявники вважають, що вони мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «полька», відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини».

На підставі викладеного просили заяву задовольнити.

Представник заявників в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явився, на адресу суду направив лист, в якому при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу розглядати без його участі.

Суд, вислухавши думку представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що заявник 1, ОСОБА_2, є сином ОСОБА_3, яка за національністю була полькою, даний факт підтверджується повторним Свідоцтвом про народження від 25 березня 1965 року.

Заявниця 2, ОСОБА_1, що являється донькою ОСОБА_2, даний підтверджується Свідоцтвом про народження від 11 червня 1968 року та Свідоцтвом про укладення шлюбу від 22 лютого 1997 року. Її бабуся, ОСОБА_3, за національністю була полькою, даний факт підтверджується повторним Свідоцтвом про народження від 25 березня 1965 року.

Судом встановлено, що заявниця має карту поляка, що підтверджує її польське коріння, даний факт підтверджується копією карти поляка.

Відповідно до копії відзнаки від 15.07.1986 року заявник 1, ОСОБА_2, 15 липня 1986 року був нагороджений відзнакою «За особливі заслуги для польської культури».

Заявники продовжують шанувати традиції своєї сім'ї, сповідую римо-католицьке віросповідання. Також заявниця являється членом Федерації польських організацій в Україні та бере активну участь в житті польської громади в Україні.

Як пояснила в судовому засіданні представник заявниці, в сім'ї заявника з дитинства дотримувались польських традицій, сповідували римо-католицьке віросповідання, були охрещені в костелі, святкували всі католицькі свята, вивчали польську мову. Батьки заявниці вінчались в римо-католицькому костелі святого Миколая, даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 серпня 1994 року.

Заявники в своїй заяві просили встановити факт їхньої належності до національності «полька» та «поляк» відповідно, на що слід зазначити наступне.

Встановлення вказаного факту дасть можливість відновити заявникам національність, встановити національну приналежність та підтвердити польське походження.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 26.06.1992 року гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявник довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт належності заявниці до національності «полька», а заявника до національності «поляк»

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-60, 197, 208-209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 до національності «полька».

Встановити факт належності ОСОБА_2 до національності «поляк».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Демидовська