АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/774/112/К/15 Головуючий в першій інстанції
Категорія - 39 (І) Ан О.В.
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 її представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: виконком Саксаганської районної у місті ради, Сьома державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: виконком Саксаганської районної у місті ради, Сьома державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права на спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначила, що з 1991 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку зі чим у позивача виникло право на спадкування належного ОСОБА_6, за життя, майна за законом. Відповідач є сином спадкодавця - спадкоємцем першої черги. Позивачка відноситься до спадкоємців четвертої черги, але вона вважає, що має право на зміну черговості одержання права на спадкування, оскільки турбувалась про спадкодавця, доглядала за ним під час його хвороби, забезпечувала його всім необхідним, коли він був безпорадним. Проте відповідач не визнає за нею такого права, враховуючи зазначене, позивачка просила суд: встановити факт проживання її з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 з квітня 1991 року по квітень 2005 року і адресою АДРЕСА_2 з початку 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за нею право на спадкування за законом, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 у першій черзі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, надання невірної оцінки наданим доказам й неврахування доведеності факту перебування позивача з ОСОБА_6 більше 21 року, у фактичних шлюбних відносинах до його смерті.

Суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення показання свідків, про те що позивач проживала зі спадкодавцем, як сусідка та не вела спільного господарства, та те, що сторони не були пов'язані спільним побутом та не мали взаємних прав та обов'язків, при цьому не намагаючись з точки зору достовірності і обґрунтованості дослідити їх відповідність з іншими доказами у справі, таких як акти, підписані сусідами, які підтверджують що позивач та ОСОБА_6 проживали разом, акту обстеження від 19.03.2013 року тощо, що в свою чергу призвело до ухвалення передчасного рішення у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Стаття 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя майно.

За своє життя ОСОБА_6 заповіту не склав.

Спадкоємцем першої черги є відповідач у справі - його син ОСОБА_4

18.12.2012 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після померлого ОСОБА_6

Згідно відповіді завідувача сьомої Криворізької державної нотаріальної контори їй запропонували звернутися до суду, для встановлення факту шлюбних відносин із спадкодавцем (а.с. 11)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, і визнання права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання відносин, що склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за життя останнього, сімейними, та відсутності доказів на підтвердження того що ОСОБА_6 тривалий час знаходився у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги й відсутності у зв'язку з цим правових підстав для визнання права позивача на спадкування за законом за першою чергою, після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21 , при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сукупність наданих позивачкою доказів (показання свідків, акт з місця проживання) дозволяють зробити висновок про те, що вона проживала з ОСОБА_6 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, для задоволення позову про встановлення факту проживання позивачки із спадкодавцем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, необхідно з'ясувати, чи має цей факт для позивачки юридичне значення.

Оскільки спірне спадкове майно не було придбане в період спільного сумісного проживання позивачки із спадкодавцем, звернення до суду з позовом про встановлення вказаного факту позивачка пов'язує з реалізацією свого права на спадкування майна, яке належало спадкодавцю.

Відповідач відносяться до спадкоємців першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України. Позивачка відноситься до спадкоємців четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України, але вона за законом не набуває права на спадкування з огляду на те, що заяви про прийняття спадщини була подана спадкоємцем першої черги - відповідачем.

Для виникнення у позивачки права на спадкування вирішальне значення має наявність правових підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово і кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України.

Частина 2 ст.1259 ЦК України встановлює, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року від онкологічного захворювання. З медичної документації вбачається, що ОСОБА_6 з 2009 року хворів на простудні захворювання, гострий правий гайморит, хронічний коліт в стадії загострення, хронічних холіцестит, хронічний бронхіт. 30.08.2012 року діагностовано - очагові зміни в печинці, 06.09.2012 року- рекомендовано обстеження в онкологічному диспансері, 03.10.2012 року встановлено діагноз множинний mts в печінку, поза черевний л/вузол без первинного. ІНФОРМАЦІЯ_2 року настала констатована смерть.

Таким чином, медичною документацію підтверджений факт того, що ОСОБА_6 тяжко хворів, лише з жовтня 2012 року, а для зміни черговості одержання права на спадкування необхідно довести не тільки факт знаходження особи у безпорадному стані, а й перебування в зазначеному стані тривалий час. Іншими належними та допустимими доказами факт безпорадного стану спадкодавця позивачкою також не доведений.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Згідно ст.. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволені позову про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, суд першої інстанції врахував зазначені обставини.

Крім того, як встановлено в суді апеляційної інстанції та підтверджено у судовому засідання самою ОСОБА_2, ОСОБА_6, за своє життя, а саме у вересні 2012 року, зняв її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2, що в свою чергу підтверджує відсутність передбачених цивільним законодавством умов необхідних для задоволення заявленого позову.

Враховуючи, що законодавець зміну черговості одержання права на спадкування пов'язує, перш за все, із безпорадним станом спадкодавця, протягом тривалого часу внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби або каліцтва, а позивачкою такий стан ОСОБА_6 не доведений, у суду не було підстав для задоволення позовних вимог, оскільки за наявності спадкоємців першої черги встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування як спадкоємця четвертої черги не має для позивачки юридичного значення (отримання права на спадкування).

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 12 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: