Справа № 154/3644/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А.А.
Провадження № 22-ц/773/273/15 Категорія: 81 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Подолюка В.А.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю представника ДВС Антоневській В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересованої особи відділ Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції, ПАТ КБ "Надра", ОСОБА_3, ОСОБА_4 на протиправні дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 січня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересованої особи відділ Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Володимир-Волинського МУЮ), ПАТ КБ "Надра", ОСОБА_3, ОСОБА_4 на протиправні дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі боржник у виконавчому провадженні відповідач ОСОБА_2, покликаючись на незаконність судового рішення через порушення норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу.

В судовому засіданні представник ДВС Антоневська В.Л. апеляційну скаргу заперечила, просить її відхилити.

Заслухавши пояснення представника Антоневської В.Л., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправності дій державного виконавця щодо проведення відрахування із заробітної плати ОСОБА_4, також заявник не довів, що діями державного виконавця по відрахуванню із заробітної плати ОСОБА_4 порушено саме його права, свободи.

Статтею 383 ЦПК України визначено право на звернення із скаргою до суду, а саме сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні відділу Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-782/11 виданого Володимир-Волинським міським судом, згідно якого солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором в сумі 54927,90 грн., 549,28 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

27 липня 2012 року постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-782/11 і надано термін для самостійного виконання рішення суду до 04 серпня 2012 року.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Стаття 32 Закону України "Про виконавче провадження" визначає види заходів примусового виконання рішень серед яких є звернення стягнення на майно боржника та звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника.

Встановлено, що боржник ОСОБА_2 добровільно не виконав рішення суду у наданий йому термін, тому з метою примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 04 березня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме автомобіль "ЗАЗ-Део", р.н.з. НОМЕР_1, котрий належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження майна.

Частиною 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Встановлено, що відповідно до рішення суду від 05 вересня 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як солідарних боржників, не виконанали у повному обсязі обов'язки по сплаті кредитної заборгованості, тому у відповідності до вимог ч.2 ст. 543 ЦК України вони залишаються зобов'язаними до повного виконання зобов'язання.

Із змісту норм ч.4 ст. 543 ЦК України вбачається, що лише виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок інших солідарних боржників перед кредитором.

Державний виконавець діяв відповідно до вимог законодавства. Дії та рішення державного виконавця по призначенню перевірки стану виконання судового рішення відповідають вимогам ст. 57 Закону.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявник не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця і порушення в зв'язку з цим його особистих прав і свобод.

Таким чином доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду, яка ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

судді: