Справа № 22-ц-3555/11 Головуючий у І інстанції Бабоїд О.М.
Провадження № 22-ц/8394/11 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю. В.
Категорія 38 06.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Оношко Г.М., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Литошенку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудня 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. 12 липня 2001 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого заповідала їй (ОСОБА_3.) все своє майно, що їй належало на день смерті. Також ОСОБА_2 згідно ст. 535 ЦК України ( в редакції 1963 року) має на обов'язкову частку в спадковому майні ОСОБА_5 Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. Після смерті ОСОБА_5 залишилося майно, яке складається житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 58,3 кв. м загальною вартістю 39495 грн., що розташований в с. Лісовичі Таращанського району Київської області по АДРЕСА_2 та земельного паю площею 2,68 га вартістю 10223 грн., що належав ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії НОМЕР_1, виданого 20.03.1997 року, майнового паю в розмірі 3918 грн. в ПСП «Потоки» Таращанського району Київської області. Після смерті ОСОБА_5 вона (позивач) фактично прийняла спадщину: користувалася майном, доглядала та здійснювала ремонт будинку, користувалася земельною ділянкою, домашніми речами. Оскільки відсутній правовстановлюючий документ на належний ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 Таращанського району Київської області, тому звернулася до суду та просить: визнати за нею право власності за заповітом на 3/4 частини спадкового майна, яке складається: з житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 58,3 кв. м вартістю 39495 грн. в с.Лісовичі Таращанського району Київської області по АДРЕСА_2; земельного паю площею 2,68 га; майнового паю в розмірі 3918 грн. в ПСП «Потоки» Таращанського району Київської області.

Відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та просила визнати за нею право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 та визнати за нею право власності ? частини житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею 58,3 кв. м вартістю 39495 грн. в с.Лісовичі Таращанського району Київської області по АДРЕСА_2 та 1/2 частини земельного паю площею 2,68 га, що належав ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії НОМЕР_1, виданого 20.03.1997 року, майнового паю в розмірі 3918 грн. в ПСП «Потоки» Таращанського району Київської області.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності за заповітом на 7/9 частин спадкового майна, яке складається з: житлового будинку, розташованого в с. Лісовичі по АДРЕСА_2 Таращанського району Київської області, вартістю 39495 грн.; земельної частки (паю) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах вартістю 10223 грн.; майнового паю в розмірі 3918 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності за законом на 2/9 частини спадкового майна, яке складається з: житлового будинку, розташованого в с. Лісовичі по АДРЕСА_2 Таращанського району Київської області, вартістю 39495 грн.; земельної частки (паю) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах вартістю 10223 грн.; майнового паю в розмірі 3918 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, відповідно до фактичних обставин справи та наявних доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд обґрунтовано виходив з того, що позивач та відповідач прийняли спадщину. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а відповідач має право на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатна дитина спадкодавця. Тому визнав за позивачем право власності на 7/9 частини спадкового майна, а за відповідачем - 2/9 частини спадкового майна.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони належним чином обґрунтовані та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР ( 1963 року ) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 535 ЦК Української РСР ( 1963 року ) неповнолітні діти спадкодавця, а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5 - мати сторін, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1. Проте з вересня 2000 року по день смерті фактично проживала в с. Карандинці Богуславського району Київської області у позивачки - ОСОБА_3, яка здійснювала догляд за нею. 12.07.2001 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шупиківської сільської ради Богуславського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за №15, згідно якого жилий будинок і всі будівлі, які примикають до нього, а також все майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку, 1961 року забудови, який розташований в с. Лісовичі Таращанського району Київської області по АДРЕСА_2 вартістю 39495 грн.; земельної частки (паю) розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах вартістю 10223 грн. та майнового паю в ПСП «Потоки» Таращанського району Київської області в розмірі 3918 грн.

Спадкоємцем за заповітом є позивач. Спадкоємцем на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст. 535 ЦК Української РСР (1963 року) є відповідач, яка на момент смерті спадкодавця була інвалідом 3 групи.

Позивач фактично прийняла спадщину відразу після смерті спадкодавця, оскільки вступила в управління будинком, отримала від померлої і зберігала документи на спадкове майно: свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_2 ПСП «Потоки « Таращанського району Київської області від 29.01.2000 року на суму 3918 грн.; сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого 20.03.1997 року; свідоцтво про право власності на жилий будинок від 22.02.1990 року, виданого Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області. Позивач здійснювала ремонт даного будинку, вживала заходи по охороні спадкового майна, користувалася будинком та земельною ділянкою, що відповідає положенням ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року), яка діяла на момент відкриття спадщини, згідно якої спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідач також своєчасно прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців після смерті спадкодавця, 23.10.2002 року подала до Таращанського державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На день смерті спадкодавця згідно закону спадкоємцями першої черги за відсутності заповіту мали б право : позивач, відповідач і ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Кожний з них мав би право на 1/3 частку спадкового майна, але оскільки є заповіт, то згідно заповіту спадкоємцем є позивачка.

Відповідач є спадкоємцем за законом, оскільки ст.535 ЦК Української РСР (1963 року) передбачає, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Отже, частка спадщини на яку має право відповідач складає: (1/3 х 2/3)=2/9, а позивач - 7/9.

Той факт, що спадковий будинок належав на праві власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, підтверджується: свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 22.02.1990 року, виданого Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області; випискою з будинкової книги за 2000-2010 роки, виданою виконкомом Лісовицької сільської ради, згідно якої головою домогосподарства в будинку, розташованому в с. Лісовичі по АДРЕСА_2 Таращанського району Київської області, зазначена ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; довідкою № 957 від 27.10.2010 року, виданою виконкомом Лісовицької сільської ради, згідно якої ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дійсно була зареєстрована до дня смерті у власному будинку, розташованому в с. Лісовичі по АДРЕСА_2 Таращанського району Київської області, та фактично там проживала до 2000 року, тобто була власником будинку.

Оцінивши докази, суд прийшов до правильного висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом, а відповідач має право на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатна дитина спадкодавця. Тому визнав за позивачем право власності на 7/9 частини спадкового майна, а за відповідачем - 2/9 частини спадкового майна.

Посилання апелянта на те, що позивач не вступила в управління спадковим майном не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах справи. Так, доказом того, що позивач фактично прийняла спадщину, а саме вступила в управління та володіння спадковим майном є наявність у неї свідоцтва про право власності на будинок, сертифіката на право на земельну частку (пай), майнового сертифіката на ім`я померлої, на майно, користування, управління та розпорядження яким можливо лише після оформлення прав на неї (а.с.12,13,22).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач просила визнати за нею право власності на ? частини спадкового майна, а суд визначив за позивачем 7/9 частин спадкового майна, чим вийшов, на її думку, за межі позовних вимог, є безпідставним, оскільки правильне обрахування судом частки спадщини за заповітом та обовязкової частки в спадщині не є виходом за межі позовних вимог. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий

Судді