Категорія 50Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Сала Т.Б., Денишенко Т.О.

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини, який мотивований тим, що 23.09.2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилась донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Грошових коштів на утримання доньки відповідач майже не надає, за той час, що сторони не проживають разом (фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року), ОСОБА_4 надавав кошти кілька разів, але дитина кожного дня потребує витрат, тому грошові кошти мають надаватися періодично. Оскільки забезпечувати утримання дитини мають обоє з батьків, позивач, вважає, що оскільки між ними склалися напружені взаємовідносини і фактично сторони уникають спілкування один з одним, аліменти мають бути стягнуті з відповідача відповідно до рішення суду як офіційний платіж на утримання доньки. Відповідач має офіційний, стабільний заробіток, працює, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, донька дуже здібна дитина, а тому позивач намагається сприяти розвитку здібностей дитини, донька відвідує гуртки, дошкільні заклади. Вказує, що згідно квитанцій позивачем витрачено на навчання дитини грошові кошти в розмірі 1735грн. Також зазначила, що дитині потрібно купувати дитяче ортопедичне взуття через проблеми зі стопами ніг, інколи дитина хворіє, а тому необхідно купувати лікарські засоби. Відповідно до наданих чеків позивачем витрачено коштів на придбання ліків для дитини на загальну суму 724,91 грн. Крім того, в лютому 2015 року позивачем було придбано дитяче ліжко та матрац. Відповідач зрідка надавав грошові кошти, які позиціонувалися ним як аліменти на утримання дитини, але у додаткових витратах брати участь відмовлявся, що й спонукало позивача звернутися до суду. Інші додаткові витрати утримання дитини згідно з платіжними документами складають 17905,32грн. Разом документально підтверджені додаткові витрати складають 20365,23грн. Відповідно з відповідача на користь позивача вважала має бути стягнуто 1/2 частку цих витрат, що складає 10182,62грн. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати.

Під час судового розгляду представник позивача надала суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 18629,02грн. та стягнути з відповідача на користь позивача періодичні додаткові витрати в сумі 510 грн., щомісячно до 31.12.2015 року. Інші заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів та судових витрат залишила без змін.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_4, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодичні додаткові витрати в розмірі 510 гривень, щомісячно, починаючи з 24.06.2015року і до 31.12.2015року включно. В задоволенні позовних вимог про стягнення понесених додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 18629,02 гривень та у відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2500гривень - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На рішення суду представник позивача подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 18629, 02 грн. та витрат на правову допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги позивача в частині стягнення понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 18629,02 грн. та витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, на утримання якої відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги.

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, станом на 13.07.2015 року за період 2014 -2015 р.р. нарахований доход ОСОБА_4 за 2014 рік становить 47703грн., виплачений доход - 54850грн., за перший квартал 2015 року нарахований доход становить 53321грн., виплачений доход - 28375грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач є фізично та психічно здоровим, офіційно працює та отримує дохід. Судом враховано при визначенні розміру аліментів і ст.ст. 181, 184, 191 СК України, а також визнання позову в цій частині відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача понесених додаткових витрат в розмірі 18629,02 грн., суд першої інстанції вірно зазначив, що чеки надані представником позивача за період з 08.03.2014 року по 03.06.2014 рік на загальну суму 2100грн., не можуть бути взяті до уваги, оскільки шлюбні стосунки між сторонами, як зазначив позивач в позовній заяві припинені в серпні 2014 року, видаткові накладні виписані ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 4917грн. не містять дати, тому суд не мав змоги визначити день та рік їх походження, також чеки на придбання товарів для хлопчиків на загальну суму 397грн., оскільки вони не можуть слугувати доказом витрат на дівчинку. Також чеки на придбання ліків, які додані до матеріалів справи без рецепта лікаря, чи інших медичних документів, чеки на придбання іграшок, взуття, одягу, суд вірно не взяв до уваги, оскільки вони не можуть бути доказами додаткових витрат, тому що вони не є витратами пов'язаними з особливими обставинами, а є витрати на задоволення побутових потреб, які здійснюються за рахунок аліментів, а не додаткових витрат на утримання дитини.

В той же час, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що неповнолітня ОСОБА_5 відвідує заняття з малювання, ліплення, ейдетики, логіки в дитячому розвиваючому центрі «Сузір'я Кідеан» та навчається в технічній студії «Винахідник», за які позивач сплачує 1020грн., і дані витрати є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини, а тому ці витрати необхідно стягувати з відповідача на користь позивача як періодичні додаткові витрати в розмірі 510 гривень, щомісячно, починаючи з 24.06.2015року і до 31.12.2015 року включно.

Колегія суддів вважає, що 2500 гривень сплачені ОСОБА_3 не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача, як витрати на правову допомогу.

Дійсно в матеріалах справи наявна квитанція про сплату цих коштів, однак зі справи також вбачається, що ОСОБА_3 підписала, подала позовну заяву, а також приймала участь у справі як представник позивача на підставі довіреності (а.с.14), а не як особа, що надає правову допомогу.

Зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України вбачається, що витрати на правову допомогу мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Позивач в судових засіданнях особистої участі не брала, відповідної заяви про допуск ОСОБА_3 в якості особи, яка надає правову допомогу суду не подавала і суд такої ухвали не приймав.

До таких висновків прийшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 09.09.2015 року, вирішуючи питання відшкодування таких витрат на користь представника сторони, що не був у встановленому порядку допущений до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу відповідно до ст. 56 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновків, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю.Зайцев

Судді: Т.Б. Сало

Т.О. Денишенко