АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7554/15 Справа № 206/7626/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2015 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулось до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.82-83 т.2) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач вказував на те, що 27 вересня 2007 року між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір 0301/0907/88-372, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 39 500,00 доларів США і зобов'язався забезпечити своєчасне його повернення, а також сплату процентів, комісії та інших платежів, у відповідності з графіком погашення кредиту. 28 листопада 2012 року між товариством та банком було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до товариства перейшло право вимоги у тому числі за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на невиконання відповідачем взятих зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 23 жовтня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 33 812,33 доларів США, позивач просив стягнути вказану заборгованість на свою користь з переведенням іноземної валюти у гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення та судові витрати.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2015 року позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто суму боргу 272 961,75 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Зі справи вбачається, що 27 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ "ТАС_Комерцбанк", який пізніше змінив своє найменування на ВАТ "Сведбанк", правонаступником котрого стало ПАТ "Сведбанк", було укладено кредитний договір 0301/0907/88-372. За умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 39 500,00 доларів зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 20 вересня 2017 року (а.с.6-9 т.1).

Після отримання кредитних коштів позичальник взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту виконував неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28 листопада 2012 року, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту 25 899,00 доларів США, процентів за користування кредитом - 3 821,35 доларів США, пені - 4 091,98 доларів США, про що ПАТ "Сведбанк" повідомив ОСОБА_2 14 грудня 2012 року (а.с.246 т.1).

28 листопада 2012 року між ПАТ "Свебанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено договір факторингу. Про даний факт було повідомлено ОСОБА_2, чого він та його представник не заперечували в суді апеляційної інстанції.

Отже, з дня укладення договору про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитним договором, тобто з 28 листопада 2012 року, до нового кредитора ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" перейшли всі права вимоги (замість первісного кредитора ПАТ "Сведбанк" до позичальника ОСОБА_2

Встановивши вказані обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості, сума якої еквівалентна 272 961,75 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції самостійно провів розрахунок обсягу заборгованості відповідача по кредитному договору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не відповідають дійсності. Такий розрахунок було зроблено ще ПАТ "Сведбанк" станом на 28 листопада 2012 року. ОСОБА_2 був повідомлений 14 грудня 2012 року ПАТ "Сведбанк" про визначені ним суми заборгованості, а також про відступлення права грошової вимоги за визначеними сумами ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (а.с.246 т.1).

Саме на ці суми останнім і було пред'явлено позов. Тому посилання апеляційної скарги на нарахування заборгованості за договором після припинення діяльності банку є безпідставним, оскільки така заборгованість після відступлення права вимоги, тобто після 28 листопада 2012 року, не нараховувалась.

Крім того доказів про припинення діяльності ПАТ "Сведбанк" суду не надано. Навпроти, матеріали справи свідчать про зміну найменування ПАТ "Сведбанк" на ПАТ "ОМЕГА БАНК" (а.с.22-24 т.1).

Доводи апелянта на те, що кредитний договір ним було укладено з АКБ "ТАС_Комерцбанк", а суд вказує на укладення договору з ПАТ "Сведбанк", не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки не впливають на результат розгляду справи. АКБ "ТАС_Комерцбанк" та ПАТ "Сведбанк" - це одна й та сама юридична особа, яка лише змінила своє найменування.

Безпідставним є посилання апеляційної скарги на Конвенцію УНІДРУА про міжнародний факторинг, оскільки ця Конвенція застосовується у тому випадку, коли грошові вимоги відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору укладеного між кредитором і боржником, які знаходяться в різних державах.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Тамакулова В.О.

Козлов С.П.