Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, виселення без надання іншого житлового приміщення

В обгрунтування позову зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 вересня 2013 року, після смерті її батька - ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, їй належить Ѕ частина домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вона на власний розсуд не може розпоряджатися своєю власністю, оскільки у домоволодінні без належних на то підстав проживають відповідачі, які на неодноразові вимоги звільнити належне їй на праві власності житлове приміщення та виселитися добровільно, від цього відмовляються.

Договір найму Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 ні з попереднім власником ОСОБА_11, ні з нею не укладався.

Позивач просила суд задовольнити позов та усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном - Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачів з будинку без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпро-петровська від 02 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні власністю - Ѕ частиною домоволодіння АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку виходячи з того, що позивачу на праві приватної власності належить Ѕ частина спірного домоволодіння, в якому без належних правових підстав проживають відповідачі, що позбавляє власника права користуватися та розпоряджуватися своїм майном на власний розсуд.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетров-ська від 02 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук