АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Ратнікової В.М., Пікуль А.А.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року - позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» -Проклова Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження її розгляду, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що 03 липня 2015 року на електронну адресу Деснянського районного суду міста Києва було направлено заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, додатком до якої була копія довіреності представника позивача, який підписав дану заяву.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що представник позивача у судові засідання, призначені на 27.05.2015 року та 06.07.2015 року не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутність не направляла.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача була повідомлена про судові засідання, призначені на 27.05.2015 року та 06.07.2015, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями (а.с.60,65), дані обставини скаржником не спростовані та не заперечуються.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Твердження апелянта про те, що 03 липня 2015 року на електронну адресу Деснянського районного суду міста Києва було направлено заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, є безпідставними, оскільки відсутні відомості щодо відправки та отримання судом такого повідомлення (а.с. 76).

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді