Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1627/15р. Головуючий у 1-й інстанції Махіборода Н.О.
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В позові зазначено, що 29.12.2005р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (право вимоги якого перейшло до ТОВ "Кредитні ініціативи" на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012р. та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р.) та позичальником ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит №16/ІК-05, відповідно до якого, позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 32000 доларів США для придбання нерухомості у власність, а саме: 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, із строком повернення коштів 29.12.2025р. включно, зі сплатою - 12% річних. Повернення кредиту повинно було здійснюватися згідно з графіком погашення кредиту, узгодженим та підписаним відповідачем. В той же день, в забезпечення виконання кредитного договору, між банком та відповідачем був укладений іпотечній договір №21/1-05, предметом іпотеки якого була визначена двохкімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею - 42,59кв.м., та житловою площею - 26,49кв.м. Договір був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 під реєстраційним №1563. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2003р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Відповідач був зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати заборгованість за кредитом, нарахованим процентам за користування кредитом на умовах та в порядку визначеного графіком погашення сум за кредитним договором, але, в порушення прийнятих на себе зобов'язань він заборгував перед банком по виплатам вищевказаних платежів. 11.01.2011р. ПАТ КБ "Промінвестбанк" звернувся до Ленінського райсуду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Однак, розгляд справи був зупинений, оскільки ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя з позовом про визнання кредитного договору недійсним. 16.10.2013р. було винесене рішення про відмову у позовних вимогах. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.02.2014р., рішення Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя від 16.10.2013р. було залишено без змін. За цей час, на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012р. та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р., ПАТ КБ "Промінвестбанк" передав право вимоги за договірними зобов'язаннями ТОВ "Кредитні ініціативи", яке і звернулося до суду 09.12.2013р. з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а позов ПАТ КБ "Промінвестбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду ухвалою суду від 17.03.2014р.

Далі позивач вказує, що станом на 01.11.2013р. заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ "Кредитні ініціативи" складає 48205,48 доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 385306,40грн., і складається із: заборгованості за кредитом - 216344,85грн., заборгованості по відсоткам - 141547,56гр., заборгованості по комісії - 11564,27грн. та суми пені - 15849,72грн. В порушення прийнятих на себе зобов'язань, відповідач має прострочену заборгованість, яку не погашає, не зважаючи на неодноразові попередження банка та позивача. Посилаючись на викладені обставини, ТОВ "Кредитні ініціативи" просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка є іпотечним майном, та стягнути з ОСОБА_3 понесені судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором №21/1-05 від 29.12.2005р., яка станом на 01.11.2013р. складає 48205,48 доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 385306,40грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 42,59кв.м. та житловою площею - 26,49кв.м, що належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Вакуленко C.O., що була передана в іпотеку іпотекодержателю за договором про іпотечний кредит №16ІК-05 від 29.12.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Ніколаєвською Л.Б. під реєстровим №1563, на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах з початковою ціною 165135грн., встановленою іпотечним договором від 29.12.2005р. або за домовленістю сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" судові витрати: суму судового збору 3441 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивачем надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких наводяться аргументи на спростування доводів апеляційної скарги. Позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників апелянта ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника позивача Цуканову М.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

29.12.2005р. Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012р. та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р., та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит №16/ІК-05.

За вказаним договором позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 32000 доларів США для придбання у власність 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1.

Строк повернення коштів визначений договором 29.12.2025р. включно, зі сплатою 12% річних.

Повернення кредиту повинно було здійснюватися згідно з графіком погашення кредиту, узгодженим та підписаним відповідачем.

29.12.2005р. в забезпечення виконання кредитного договору, між банком та відповідачем був укладений іпотечній договір №21/1-05, предметом іпотеки якого була визначена двохкімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 42,59кв.м, та житловою площею 26,49кв.м. Договір був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 під реєстраційним №1563.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2003р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5

Неналежно виконуючи прийняті на себе зобов'язання відповідач заборгував кредитору у зв'язку із чим 11.01.2011р. ПАТ КБ "Промінвестбанк" звернувся до Ленінського райсуду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Розгляд справи був зупинений, оскільки ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя з позовом про визнання кредитного договору недійсним.

16.10.2013р. було винесене рішення про відмову у позовних вимогах ОСОБА_3, яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.02.2014р. залишено без змін.

На підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012р. та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р. ПАТ КБ "Промінвестбанк" передав право вимоги за договірними зобов'язаннями ТОВ "Кредитні ініціативи", яке звернулося з даним позовом.

Позов ПАТ КБ "Промінвестбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду ухвалою суду від 17.03.2014р.

Станом на 01.11.2013р. заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ "Кредитні ініціативи" складає 48205,48 доларів США, що відповідно курсу НБУ становить 385306,40грн., і складається із: заборгованості за кредитом - 216344,85грн., заборгованості по відсоткам - 141547,56гр., заборгованості по комісії - 11564,27грн. та суми пені - 15849,72грн.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Вирішуючи спір суд вірно виходив з норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 543, 575, 589, 590, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України за якими зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення позичальником грошового зобов'язання, у тому числі зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги, наведені у п.п.1,2 стосуються неправильного, на думку апелянта, застосування закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Колегія суддів не погоджується з цими доводами, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Доводи п. 3 апеляційної скарги стосуються неправильності висновку суду щодо набуття позивачем статусу нового кредитора у зобов'язаннях за кредитним договором та договором іпотеки.

Вказані доводи спростовуються дослідженими судом першої інстанції такими доказами як договір про відступлення права вимоги від 17.12.2012р. та договору про передачу права за договорами забезпечення від 17.12.2012р. ПАТ КБ "Промінвестбанк" передав право вимоги за договірними зобов'язаннями відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" (а.с.10-26).

Наведені докази відповідачем заперечуються, але не спростовуються, що суперечить ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які зобов'язують відповідача на засадах змагальності доводити свої заперечення переконливими, належними та припустимими доказами. Фактично апелянт вимагає від суду зробити припущення щодо відсутності у позивача права вимоги, що прямо заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів повідомлення позичальника про заміну кредитору в зобов'язанні не спростовують висновки рішення суду, оскільки частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК Українивстановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору, і таке виконання зобов'язання є належним.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: