Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 326/347/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Булашев Р.Л.
Номер провадження 22-ц/778/5424/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: Приморське районне управління юстиції, Приватний нотаріус Кузьменко Валентина Петрівна, ОСОБА_6 про припинення іпотеки і скасування обтяження у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала та доповнювала до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), треті особи: Приморське районне управління юстиції, Приватний нотаріус Кузьменко В.П., ОСОБА_6 про припинення іпотеки і скасування обтяження у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 25 жовтня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 нею отримано у спадщину житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Свідоцтво про право на спадщину від 25 жовтня 2012 року видано на підставі заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_8

Під час оформлення землевпорядної документації вона з'ясувала, що відносно прийнятого нею у спадщину житлового будинку існує обтяження у вигляді заборони його відчуження. Приватним нотаріусом Кузьменко В.П. 29 травня 2008 року посвідчено договір іпотеки № 010/17-27/581/2, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8, згідно якого всі зобов'язання ОСОБА_6 за кредитним договором, ОСОБА_8 як майновий поручитель зобов'язується виконувати. Проте, у зв'язку зі смертю ОСОБА_8, виконання ним обов'язку за договором іпотеки від 29 травня 2008 року є неможливим.

До позивача, як спадкоємця майна ОСОБА_8, банк, з часу, коли дізнався про зміну власника, не подав жодної претензії в 6-ти місячний термін, або в 1 рік. З цих підстав вважає, що для неї обов'язок спадкодавця за іпотечним договором припинився.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати припиненими поруку та іпотеку за договором іпотеки від 29 травня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кузьменко В.П., 29 травня 2008 року і зареєстрований за № 1505 з додатковою угодою № 1 від 20 березня 2009 року, посвідченою приватним нотаріусом Кузьменко В.П. 20 березня 2009 року і зареєстрованою за № 363 та з додатковим договором від 29 квітня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Кузьменко В.П. 29 квітня 2010 року і зареєстрованим за № 539; скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1, накладеної приватним нотаріусом Кузьменко В.П., 29 травня 2008 року за реєстраційним номером 7287923, на підставі договору іпотеки від 29 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кузьменко В.П., 29 травня 2008 року за № 1505.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд залишив поза увагою, що листом приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 від 26.10.2012 року Банк повідомлений про смерть іпотекодавця та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на ім'я позивача у справі ОСОБА_3 Зазначене повідомлення отримано представником банку 26.10.2012 року, про свідчить підпис уповноваженої особи. Банк своєчасно не пред'явив вимоги до спадкоємців, тому в силу ч.4 ст. 1281 ЦК України позбавляється права вимоги, як кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов ОСОБА_3 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір за яким ОСОБА_6 отримав грошові кошти у сумі 11 000,00 доларів США строком до 28.05.2018 року.

29.05.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 укладений договір іпотеки, згідно якого всі зобов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_8, як майновий поручитель зобов'язується по сплаті будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями Кредитного договору. Предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 14-17). 20.03.2009р. було укладено Додаткову Угоду № 1 до Договору іпотеки від 29.05.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_10 (а.с.18). 29.04.2010р. між ПАТ Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_10 було укладено додатковий договір до Договору іпотеки від 29.05.2008р. (а.с.19). Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки від 29.05.2008р. (а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.10.2012р. приватним нотаріусом ОСОБА_7 спадкоємець ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. є його дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка прийняла спадщину після його смерті, яка складається з: житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 5,6,12,13). Згідно витягу про Державну реєстрацію прав Приморського КПТІ від 01.11.2012 р. власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 7,8). Право власності на даний житловий будинок зареєстроване реєстраційною службою Приморського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10).

Позовні вимоги ОСОБА_3 зводяться до припинення договору іпотеки та скасування обтяження у вигляді заборони відчуження об'єкта нерухомості - житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 та обґрунтовані тим, що Бак був повідомлений про прийняття нею спадщини, однак у визначений законом строк вимоги до неї не пред'явив, тому вважає, що договір іпотеки має бути припиненим, а обтяження зняте.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з норм ст. 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку пріоритетне право при вирішенні даного спору має Закон України «Про іпотеку».

Підстави припинення договору іпотеки визначені ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Однак, серед зазначених підстав, відсутня така підстава, як набуття права власності на предмет іпотеку в порядку спадкування.

Натомість, ст. 23 зазначеного Закону визначає, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Отже, у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи кредит, який наданий Банком ОСОБА_6 не погашений. 31.03.2015 року Банк пред'явив позов лише до боржника ОСОБА_6 про стягнення суми боргу за кредитним договором (а.с.55-56). Будь-який позов до ОСОБА_3 не пред'явлений.

Таким чином, ОСОБА_3, як новий власник предмета іпотеки, набула статусу іподекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, а тому до повного погашення боржником ОСОБА_6 боргових зобов'язань не має права ні на припинення договору іпотеки, ні на скасування обтяження у вигляді заборони відчуження об'єктів нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_3, то судова колегія зазначає, що в разі пред'явлення позову до ОСОБА_3 як до іпотекодавця, про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в цьому разі можуть бути застосовані норми ст. 1281 ЦК України, у разі доведення ОСОБА_3, що кредитором порушені строки пред'явлення до неї вимоги.

Судова колегія дійшла висновку, що докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: