АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа - ОСОБА_3, про визнання незаконними наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою дочірнього підприємства «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України», третя особа - ОСОБА_3, про визнання незаконними наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2013 року позов задоволено частково, визнано наказ № 70-к від 14 лютого 2013 року ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України» в частині звільнення

ОСОБА_2 з роботи 14 лютого 2013 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України незаконним; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління автопослуг та експлуатації автотранспорту ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України» з 14 лютого 2013 року; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 62 014,44 грн., моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі

849,54 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року рішення від 9 липня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення від 9 липня 2013 року та ухвалу

_____________________________________________________

Справа № 755/6752/13-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/12859/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

від 31 жовтня 2013 року скасовано, матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року позов задоволено частково, визнано наказ № 70-к від 14 лютого 2013 року ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України» в частині звільнення

ОСОБА_2 з роботи 14 лютого 2013 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України незаконним; поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління автопослуг та експлуатації автотранспорту ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України» з 14 лютого 2013 року; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 539 256,00 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов'язкових платежів при її виплаті, моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 3670,40 грн.

В апеляційній скарзі ДП «Нафтогазобслуговування» НАК «Нафтогаз України», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення змінити та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач пропустив двотижневий строк, відведений йому для відкликання заяви про звільнення.

3 листопада 2015 року у судовому засіданні сторони подали заяву про затвердження мирової угоди.

Дослідивши подану заяву, наявні в матеріалах справи докази та заслухавши представників сторін, колегія суддів вважає за можливе визнати укладену між сторонами мирову угоду та затвердити її виходячи із наступного.

Оскільки частиною 3 статті 31 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процессу, тобто це є їхнім диспозитивним правом, мирова угода підлягає затвердженню судом.

У мировій угоді сторони вказали, що наслідки закриття провадження у справі їм відомі та зрозумілі.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про визнання та затвердження мирової угоди сторін, то на підставі пункту четвертого частини 1 статті 205 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з частиною 1 статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне визнати мирову угоди сторін, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 31, 175, 205, 218, 310, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Заяву про визнання мирової угоди задовольнити.

Визнати мирову угоду, укладену 2 листопада 2015 року, між ОСОБА_2 в особі ОСОБА_6 та дочірнім підприємством «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі В.о. Генерального директора Горбаня А.В.

За умовами якої сторони дійшли згоди щодо врегулювання спору мирним шляхом, а саме:

Сторони узгодили, що відповідач зобов'язується сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі 282 024 (двісті вісімдесят дві тисячі двадцять чотири) грн. 80 коп. Вказана сума буде перерахована на рахунок позивача або видана йому готівкою, через касу дочірнього підприємства «Нафтогазобслуговування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», згідно наступного графіку:

до 15 січня 2016 року відповідач сплачує позивачу 50 000 грн.;

до 15 лютого 2016 року відповідач сплачує позивачу ще 50 000 грн.;

до 15 березня 2016 року відповідач сплачує позивачу ще 50 000 грн.;

до 15 квітня 2016 року відповідач сплачує позивачу ще 50 000 грн.;

до 15 травня 2016 року відповідач сплачує позивачу ще 50 000 грн.;

до 15 червня 2016 року відповідач сплачує позивачу ще 32 024 грн. 80 коп.

Всі витрати зі сплати податків та зборів, інших централізованих платежів, які мають вираховуватися із заробітної плати, несе відповідач.

Станом на дату укладення даної мирової угоди, відповідач поновив позивача на посаді, з якої позивача було незаконно звільнено та зобов'язався дотримуватися вимог законодавства про працю.

Сторони погодили, що дана мирова угода є укладеною з моменту її визнання судом, винесення ухвали та набрання цією ухвалою законної сили.

У випадку порушення відповідачем строків виплати будь-якої суми коштів, що передбачені у пунктах 1.2.1. - 1.2.6. даної мирової угоди, позивач вправі виконати цю мирову угоду примусово у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Сторони, згідно з п. 2 ст. 89 ЦПК України, погодили, що судові витрати по справі несе відповідач.

Мирова угода вступає в силу з моменту її укладення та визнання Апеляційним судом м. Києва та діє до повного її виконання сторонами.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року скасувати. Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

Л.Д. Поливач