АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», шеф-редактора телепрограми «Гроші» товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Міністерство культури України, про визнання інформації недостовірною, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року,

встановила:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року названий позов задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телепрограми «Гроші» товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про ОСОБА_1, а саме: «ОСОБА_1, у мене до вас делікатна розмова є, може ми могли б поговорити десь не в кабінеті?», «Директор музею призначає зустріч за п'ятнадцять хвилин, пояснює - дуже заклопотаний», «Я працюю на одну дуже впливову людину, вона хотіла б поділитися грішми з вашим музеєм або з вами особисто», «За одну послугу? Ну, меценати нам завжди потрібні, а що за послуга? Ця людина хотіла б мати одне з ваших полотен», «Директор просить 15 хвилин на роздуми і одразу хапається за мобільний. Вдруге йти лячно. Певно, нас уже чекає міліція. Он уже і охоронець визирає з двору. Аж ні», «Ви ж назвали картини різних цінових категорій. П'ятдесят тисяч доларів вас влаштує? давайте продовжимо хвилин за сорок», «Звичайно у кафе ми не пішли і сподіваємося, що єдині люди з ким зустрінеться такий директор музею - правоохоронці».

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» спростувати інформацію, поширену в ефірі телепрограми «Гроші» товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про ОСОБА_1 шляхом повідомлення резолютивної частини рішення в ефірі телепрограми гроші товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», не пізніше 15 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

В апеляційні скарзі ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телепрограми «Гроші» товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», є недостовірною, поширення вказаної інформації порушує особисті немайнові права позивача, завдає шкоди його особистим немайновим благам.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 в ефірі телепрограми «Гроші» товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» відбулась трансляція відеоматеріалу сюжету під назвою: «Бізнес у музеї», в якому була поширена інформація про позивача, як генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав».

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «1+1» вийшов сюжет в телепрограмі «Гроші», в якому була поширена негативна, неправдива інформація про генерального директора Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав». Сюжет присвячений темі неправомірного відчуження експонатів, підміні оригіналів експонатів на підробку та продаж експонатів з одночасним складанням документів про їх знищення (пошкодження). При цьому в сюжеті продемонстровано запис, зроблений прихованою камеру, із зображенням робочого кабінету позивача та особисто його за робочим столом. Негативність та недостовірність інформації полягає в тому, що позивач, як генеральний директор НІЕЗ «Переяслав» нібито погодився на зустріч з журналістом в кафе з метою подальшого продажу експонатів заповідника (зокрема картин) за 50 тис. доларів. Це підриває честь, гідність і ділову репутацію останнього. Крім того, внаслідок поширеної недостовірної інформації позивач відсторонений від виконання обов'язків на підставі наказу Міністерства культури України №7331/0/17-13.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Також, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, суд вірно виходив з того, що при перегляді сюжету, титри розмови позивача з журналістом відображені на екрані, проте безпосередньо самої розмови не чути.

Зазначена обставина не дає підстав вважати, що така розмова позивача з журналістом, як зазначене в сюжеті телепрограми, об'єктивно мала місце.

Вирішуючи даний спір, судом першої інстанції враховані роз'яснення, викладені в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та зазначено у резолютивній частині рішення про порушене особисте немайнове право позивача, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 12 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук