УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківських вкладів, зобов'язання повернути депозити та відсотки по вкладах, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд із вказаним позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») мотивуючи свої вимоги тим, що 10 січня 2013 року позивач відкрив картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», уклавши договір № 001974, на який позивачем вносились кошти в іноземній валюті. Даною карткою користувався до березня 2014 року. Вніс кошти на депозити в ПАТ КБ «ПриватБанк», номери карт: НОМЕР_1 від 28 липня 2011 року, НОМЕР_2 від 23 жовтня 2013 року, НОМЕР_3 від 06 серпня 2013 року, НОМЕР_4 від 29 жовтня 2013 року на загальну суму 249 971,52 грн.

В березні 2014 року повернувся з відрядження з закордону та намагався зняти кошти, однак його рахунки були заблокованими. У відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Києві йому було повідомлено, що на даний час всі його кошти заблоковані і він їх отримати не може. Враховуючи зазначене позивач просив розірвати договори банківських вкладів та зобов'язати відповідача повернути банківські вклади.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено.

Розірвано договори банківських вкладів: картковий рахунок НОМЕР_5 на суму 6 768,49 доларів США, «Копілка моряка»; НОМЕР_1 від 28 липня 2011 року на суму 9 506,47 доларів США, «Депозит Плюс»; НОМЕР_2 від 23 жовтня 2013 року на суму 5 123,08 доларів США, «Стандарт»; НОМЕР_3 від 06 серпня 2013 року на суму 5 262,41 доларів США, «Стандарт»; НОМЕР_4 від 29 жовтня 2013 року на суму 119,69 доларів США, укладені між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 банківський вклад за договором банківського вкладу № 001974 у розмірі 6 768,49 доларів США; банківський вклад за договором банківського вкладу «Копілка моряка» НОМЕР_1 від 28 липня 2011 року у розмірі 9 506,47 доларів США; банківський вклад за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» НОМЕР_2 від 23 жовтня 2013 року у розмірі 5 123,08 доларів США; банківський вклад за договором банківського вкладу «Стандарт» НОМЕР_3 від 06 серпня 2013 року у розмірі 5 262,41 доларів США; банківський вклад за договором банківського вкладу «Стандарт» НОМЕР_4 від 29 жовтня 2013 року у розмірі 119,69 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844161/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Частиною 3 статті 95 ЦК України передбачено, що філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми закону, вірно виходив із того, що кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території АР Крим, яка станом на час розгляду справи окупована. Договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною о <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_413960/ed_2015_06_18/pravo1/T002121.html?pravo=1>собою, а тому припинення діяльності філії банку на окупованій території АР Крим не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладів позивача за його вимогою.

Надавши належну оцінку наданим доказам суди дійшли вірного висновку проте, що наявність заяв підписаних сторонами, квитанцій про внесення коштів на рахунки та виписки по рахунках є свідченням укладення між сторонами договорів. На спростування викладеного відповідачем не надано жодних доказів.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук