У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Г.І.,Мостової Г.І.,
Мазур Л.М., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа: Приватне підприємство «Паритет», про розірвання договору поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки в розмірі 640 894,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поруки, який укладений з метою забезпечення зобов'язань ПП «Паритет» перед позивачем за договором про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року.

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа: ПП «Паритет», про розірвання договору поруки, укладеного 11 лютого 2013 року. Позивач за зустрічним позовом в обгрунтування позовних вимог посилалась на положення ст. 652 ЦК України та просила розірвати оспорюваний договір, оскільки на момент його укладення вона не могла знати та передбачити істотну зміну обставин, які зумовлять неможливість виконання боржником умов кредитного договору, зокрема, ліквідацію останнього.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» суму заборгованості за договором № 02-Н/12/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у розмірі 655 976,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, а у частині вирішення питання судових витрат рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 02-Н/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у розмірі 335 023,33 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 900,08 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що мало місце порушення відповідачем зобов'язань за договором поруки щодо своєчасного погашення чергових платежів за користування грошовими коштами. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив з того, що на момент розгляду справи судом відсутні відомості щодо припинення діяльності ПП «Паритет», що б давало можливість розірвати оспорюваний договір.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині первісних позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії лише за платежем, який підлягав до виконання лише до 11 квітня 2014 року та всіх подальших платежах за кредитом, оскільки по платежам, які мали бути здійснені до 11 жовтня 2013 року та 01 листопада 2013 року, позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, встановленого для пред'явлення вимоги до поручителя.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 11 лютого 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ПП «Паритет» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО (далі - кредитний договір) зі змінами внесеними договором про внесення змін №1 до договору про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 30 квітня 2013 р. (а.с. 5-14, 15), за умовами якого, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України, надає відповідачу на умовах цього договору кредитні кошти (надалі - кредит) в межах ліміту кредитної лінії, а відповідач зобов'язується використовувати кредит за цільовим призначенням, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути наданий йому кредит у розмірах та терміни, зазначені в ст. 8 цього договору і виконувати інші умови цього договору (п.1.1. Договору).

В метою забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором 11 лютого 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» та ОСОБА_6 укладено договір поруки, до якого було внесено зміни договором № 1 від 30 квітня 2014 року (а.с. 16-17, 18).

Згідно з п. 4.1 зазначеного договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за основним договором не будуть виконані повністю.

Передбачена ст. 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов'язань. Причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором. У такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань, позначених у ст. 2 цього договору та їх обсяг (4.2 договору поруки).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредитні кошти в сумі 700 тис. грн, що підтверджується меморіальними ордерами №8793742 від 13 лютого 2013 року на суму 500 тис. грн та №28176668 від 30 квітня 2013 року на суму 200 тис. грн (а.с. 19, 19-зворот).

Зобов'язання за кредитним договором позичальником були виконанні частково, зокрема, повернуто кредитні кошти в сумі 130 тис. грн та частково сплачено проценти за користування цими коштами на суму 117 452,27 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поруки, за нею утворилась заборгованість на загальну суму 655 976,46 грн, з яких: 570 тис. грн. - основна заборгованість за кредитним договором; 67 994,90 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами; 16 531,66 грн - пеня за прострочення повернення кредитних коштів; 1449,90 грн - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення у письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання позичальником або боржником усіх зобов'язань, передбачених ст. 2 цього договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством України (п. 6.4 договору поруки) (а.с. 16-17).

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і п.п. 4.2, 4,3 договору поруки надіслав 14 лютого 2014 року повідомлення-вимогу про повернення всієї суми кредиту №1147/7/28-3 від 13 лютого 2013 року (а.с. 51, 52).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Полтавської області від 22 липня 2014 року (а.с. 129-135, 227-229) у справі за позовом ПАТ «Дочірній банк Сбербанку України» стягнуто з ПП «Паритет» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 02-Н/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у сумі 655 976,46 грн.

Вирішуючи спір по суті первісних позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, суди попередніх інстанцій в порушення ст.ст. 212-215, 303,315 ЦПК України не встановили належним чином фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надали належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, взявши до уваги рішення господарського суду Полтавської області від 22 липня 2014 року, не з'ясували належним чином на якій стадії виконання знаходиться дане рішення, не перевіривши з урахуванням цих обставин розміру дійсної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, зауваживши лише, що відповідачем таких доказів не надано, натомість передчасно поклавши обов'язок доведення даних обставин на відповідача.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині первісних позовних вимог не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування у цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині зустрічних позовних вимог, судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року та рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року в його незмінній частині, щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа: Приватне підприємство «Паритет», про розірвання договору поруки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Л.М. Мазур
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук