АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Немировської О.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 р. публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, який втрачено, належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість,в сумі 84 267 грн. 65 коп., яка підлягає стягненню на користь банку.

Вказував, що зобов'язальні відносини між сторонами підтверджуються, зокрема договором застави транспортного засобу та випискою про рух коштів на рахунку відповідачки у банку, які свідчать про наявність у неї заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник банку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення та неправильного застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідачки, яка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 10 червня 2008 р. ОСОБА_1 складено анкету-заяву до ПАТ «Універсал Банк» про отримання авто-кредиту на автомобіль Кіа Ріо, вартістю 81 000 грн. зі сплатою 10% авансового платежу, поверненням грошових коштів протягом 96 місяців шляхом сплати ануїтетних (рівними частинами) платежів /а.с.9/.

Відповідно до службової записки керівника Київського відділення банку №8 Дячук Л.М. ОСОБА_1, яка раніше працювала в ПАТ «Універсал Банк», 03 липня 2008 р. видано кредит по рахунку НОМЕР_2, однак оригінал кредитного договору в кредитній справі відсутній з невідомих причин /а.с.11/.

Згідно меморіального ордеру НОМЕР_2 від 03 липня 2008 р. ОСОБА_1 перераховано за кредитним договором грошові кошти в сумі 80 986 грн. 21 коп. /а.с.12/.

03 липня 2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу за №CL59773, за умовами якого останньою передано в заставу належний їй автомобіль Кіа Серато, 2008 р.в. /а.с.14-17/.

Зі змісту листа начальника Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем Міністерства внутрішніх справ України від 01 жовтня 2014 р. за №45/4650 вбачається, що автомобіль Кіа Серато, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 02 липня 2008 р. зареєстровано за ОСОБА_1, й зазначено особливі відмітки - кредит з п/к ОСОБА_5; 11 січня 2012 р., у зв'язку зі зміною анкетних даних власника перереєстровано на ОСОБА_1, із зазначенням особливих відміток - кредит погашено, й того ж дня, знято з обліку власницею для реалізації /а.с.31-32/.

Згідно листа начальника операційного відділу банку від 06 січня 2012 р. за №001/0006 станом на 06 січня 2012 р. заборгованість за кредитом та відсотками частково погашена відповідачкою, й банк не заперечував проти перереєстрації автомобіля /а.с.59/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL59773 від 03 липня 2008 р. наданого банком, станом на 06 березня 2014 р. у ОСОБА_1 існує непогашена заборгованість, в сумі 8 918, 25 дол.США, що еквівалентно 84 267 грн. 65 коп. та яка складається із: 41 339 грн. 13 коп. простроченої заборгованості по кредиті й 42 928 грн. 53 коп. суми дострокового стягнення кредиту /а.с.18-19/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором районний суд виходив з того, що відсутність укладеного між сторонами кредитного договору не дає можливості встановити його істотні умови, досягнуті сторонами, й фактично не може беззаперечно свідчити про існування зобов'язальних відносин.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про підтвердженням укладення між сторонами кредитного договору складеною відповідачкою анкетою про отримання авто-кредиту, договором застави транспортного засобу, а також здійснення останньою часткового погашення кредитної заборгованості, ретельно перевірялися судом першої інстанції, отримали належну оцінку в рішенні та обґрунтовано визнані безпідставними.

Так, долучені до матеріалів справи докази свідчать про укладання між сторонами кредитного договору, однак, у його відсутність суд позбавлений можливості встановити істотні умови договору, перевірити правильність нарахування заборгованості, й фактично встановити існування між сторонами на даний час зобов'язальних відносин.

Окрім цього, колегія суддів враховує і те, що договір застави носить похідний характер від договору кредиту й відсутність останнього правових підстав до вирішення питання про стягнення заборгованості, не дає.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч. З ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/11986/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4348/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.