Справа №2-27/11 12.01.2015 12.01.2015 12.01.2015
Провадження №22-ц/784/70/15
Головуючий першої інстанції: Безпрозванний В.В.
Категорія: 27 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого: Галущенко О.І.

суддів Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Харитоновою І.В.

з участю

представника:

позивача - Безушко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «УкрСиббанк» на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.04. 2014 р. у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк» або Банк) до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила :

14.01. 2009 р. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач вказував, що 28.04.2007 р. між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу 150 000 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 27.04.2017 р., із сплатою за користування кредитом 13,5% річних.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 28.04. 2007 р. між АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку, належний йому нежитловий комплекс, розташований в АДРЕСА_1, , який складається з кондитерського цеху літ."Б", загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ."Г", загальною площею 257,9 кв.м, складу літ."Д", загальною площею 75,80 кв.м. та споруди І, на земельній ділянці площею 3031 кв. м.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2010 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01.04. 2010 р. право власності на 1/2 частку нежитлового комплексу, що є предметом іпотеки, визнано також і за ОСОБА_7

Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору Банком з ОСОБА_6 укладено договір поруки від 28.04.2007 р.

Внаслідок порушення ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитною угодою, виникла заборгованність, яка станом на 12.12. 2008 р. складала 142036,69 дол. США, що еквівалентно 1 087 112грн. 80коп.; з яких: заборгованість за тілом кредиту - 131 249,94 доларів США, що еквівалентно 1 004 560грн. 79коп., заборгованість за процентами 10 058,58 доларів США, що еквівалентно 76 986грн.36коп., пеня - 727,15 доларів CША, що еквівалентно 5 565грн.65коп.

Посилаючись на неналежне виконання грошових зобов'язань та наявність вини позичальника у накопиченні заборгованості позивач просив про її стягнення з даного відповідача.

Також Банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_7та ОСОБА_6, в рахунок погашення наявної заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів.

В квітні 2013 р. ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання припиненими правовідносин за договором поруки , укладеним 28 квітня 2007 року між ним та Банком.

Обидва позови були об'єднані в одне провадження для спільного розгляду.

Ухвалою Корабельного районного суду м Миколаєва від 23 квітня 2014 року зустрічний позов ОСОБА_6 був залишений без розгляду за заявою останнього в зв'язку з тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року, спірний договір поруки припинено.

Рішенням Корабельного районного суду м Миколаєва від 23 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просив про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду вимогам закону та порушення норм матеріального і процесуального права. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21.08.2014 р. постановлено про задоволення позову Банку в частині стягнення з ОСОБА_5 1.087.112 грн. 80 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором.

В цій частині рішення набрало законної сили.

В частині вирішення позову Банку до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначене рішення апеляційного суду скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.11.2014 р. з передачею справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, про те що апеляційна скарга в частині вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту укладення Банком кредитного договору з ОСОБА_5 та відсутності зобов'язань у іпотекодавця за забезпечувальною угодою, відповідно до положень ст. 548 ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Так, згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Кредитний договір є консенсуальним та вважається укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

(ст. 1054 ЦК).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21.08.2014 р., встановлено факти укладення кредитного договору та неналежне виконання позичальником зобов'язань, які виникли з договору.

На підставі чого постановлено про стягнення з ОСОБА_5 наявної заборгованості у розмірі 1.087112грн. 80коп.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26.07. 2011 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним - відмовлено.

Зазначені рішення є преюдиційними.

Встановлене означає, що зобов'язання ОСОБА_6 за договором іпотеки є чинними, тобто Банк має право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі положень ст.589 ЦК України, ч.1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та п. 2.1.2 іпотечного договору.

В той же час, реалізація цих положень закону та договору залежить від наявності таких юридичних фактів.

Чи обидва власника нежитлового комплексу погодилися передати його у іпотеку для забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_5, з укладенням кожним відповідного іпотечного договору;

Які підстави набуття права власності ОСОБА_7 на нежитловий комплекс.

Тобто, чи набула вона право власності від іпотекодавця, або ж її право виникло з інших підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору Банком та ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку, належний йому нежитловий комплекс, розташований в АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2010 р. за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/2 частку нежитлового комплексу.

Цим рішенням, яке набрало законної сили та є також преюдиційним встановлено, що підставою набуття права власності ОСОБА_7 на 1/2 частку нежитлового комплексу є його придбання у період спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_6, відповідно до положень ст. 74 СК України.

Тобто, щодо неї не підлягають застосуванню положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку» про чинність іпотеки для особи, яка стала власником іпотечного майна.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_7 надавала письмову згоду ОСОБА_6 на укладення договору іпотеки, чи уклала такий договір самостійно з Банком.

Таким чином, до вирішення питання про визначення частки боржника, в порядку ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним.

Саме наведені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки суд першої інстанції виходив з інших підстав відмови у задоволенні позову в частині звернення стягнення, то рішення в цій частині позову, відповідно до приписів ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на нежитловий комплекс, який є предметом іпотеки.

Керуючись статтями 303, 307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м Миколаєва від 23 квітня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, та ОСОБА_7 про звернення стягнення на нежитловий комплекс, розташований в АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 3031 кв.м., який складається з кондитерського цеху літ."Б", загальною площею 251,30 кв.м., кафе літ."Г", загальною площею 257,9 кв.м, складу літ."Д", загальною площею 75,80 кв.м. та споруди І, власниками якого є ОСОБА_6 і ОСОБА_7,- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова