Справа № 464/842/15 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/2561/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шеремети Н.О., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ЗАТ «Завод комунального транспорту» на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «Завод комунального транспорту» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року відкрито провадження у справі.

Дану ухвалу оскаржив представник ЗАТ «Завод комунального транспорту» - Дудяк Р.А. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що позов ОСОБА_2 до ЗАТ «Завод комунального транспорту» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні мав би розглядатися господарським судом Львівської області в порядку господарського судочинства. Звертає увагу, що відповідно до ч.7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати підвідомчі господарським судам.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року про відкриття провадження у справі, як таку, що постановлена з недотриманням правил підсудності і направити справу для продовження розгляду до господарського суду Львівської області, а судові витрати стягнути з позивача.

Представник ЗАТ «Завод комунального транспорту» - Дудяк Р.А. подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення.

Сторони в судове засідання не з'явилися хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 51-52), тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Відкриваючи провадження у справі районний суд виходив з того, що дана позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції та підсудна Сихівському районному суду м. Львова.

Однак колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч.2 ст. 12 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, підвідомчі господарським судам.

Абзацом 9 ст. 16 ГПК передбачено, що виключну підсудність справ господарським судам і зазначено, що справи у майнових спорах, передбачених п.7 ч.1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ЗАТ «Завод комунального транспорту», у якому просить стягнути з відповідача середній заробіток в сумі 28 079, 82 грн. (а.с. 1)

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 № 709/0/4-13 у зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 р. (за винятком окремих його положень). Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 2 жовтня 2012 р. № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 р.

Як вбачається із копії Постанови Господарського суду Львівської області від 20.02.2014р. ЗАТ «Завод комунального транспорту» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру строком на шість місяців (а.с. 23-34).

Однак при відкритті провадження у справі районний суд залишив поза увагою вищенаведені норми закону, не врахував Постанову Господарського суду Львівської області від 20.02.2014р. та Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 № 709/0/4-13, не з'ясував можливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства, не перевірив, чи входить позивач до категорії осіб, справи про стягнення заробітної плати у випадку порушення справи про банкрутство особи, з якою вона перебувала у трудових відносинах, підлягають розгляду у господарських судах.

Оскільки дана обставина з'ясована судом неповно, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року про відкриття провадження у справі.

Згідно п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ЗАТ «Завод комунального транспорту» задовольнити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Н.О. Шеремета

Н.Л. Шумська