У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.,

суддів - Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 08 грудня 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

24 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 012-06503-260313, відповідно до умов якого останньому було відкрито картковий рахунок та надано споживчий кредит у вигляді встановленого ліміту кредитної лінії в сумі 40 000 грн., а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 23 червня 2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 50 965,08 гривень, яких: 27 032,86 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 10 784,06 гривень - сума заборгованості за прострочене тіло кредиту, 13 148, 16 гривень - сума заборгованості по відсотках.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість у загальній сумі 50 965,08 грн. за кредитним договором №. 012-06503-260313 від 26 березня 2013 року та вирішити питання по судових витратах.

Рішенням Тячівського районного суду від 8 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 50 965,08 грн. заборгованості за кредитним договором № 012-06503-260313 від 26 березня 2013 року та 509,65 гривень сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм процесуального та матеріального права, необгрунтованості та безпідставності висновків суду першої інстанції, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги - позивач вважає, що договір, укладений ним із банком не є кредитним договором, оскільки не відповідає основним вимогам до договору та називається «На відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки», а не кредитний договір. Крім того, позивачем не надано належних доказів, а судом не витребувано розрахунків на підтвердження того, що сума заборгованості складає саме суму, що стягнута судом.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи колегія суддів відхилила як необгрунтоване.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч. 2 ст. 197 ЦПК).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 26 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 012-06503-260313, відповідно до умов якого останньому було відкрито картковий рахунок та надано споживчий кредит у вигляді встановленого ліміту кредитної лінії на момент укладення договору (п. 1.3. договору кредиту) в сумі 40 000 грн., а відповідач зобов'язується повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором (а.с. 3-9).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов договору, не виконує, внаслідок чого, станом на 23 червня 2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 50 965,08 гривень, з яких: 27 032,86 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 10 784, 06 гривень - сума заборгованості за прострочене тіло кредиту, 13 148, 16 гривень - сума заборгованості по відсотках, що підтверджується належним чином оформленим розрахунком, який сумнівів не викликає (а.с. 10).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а останнім жодних доказів на протилежне не представлено, суд прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що укладений з ним договір не є кредитним договором не може бути взято до уваги, оскільки не відповідає дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судових засіданнях було укладено саме кредитний договір, відповідно до п. 5.22 якого сторони домовилися що цей договір є змішаним та складається з трьох окремих за змістом правовідносин (банківський рахунок, застава та кредит) та до відносин сторін цього договору застосовуються у відповідних частинах положення законодавства України, які регулюють такі правовідносини (а.с. 3-4).

Твердження апелянта про те, що справу було розглянуто в порядку заочного розгляду, також не відповідає дійсності та не базується на нормах закону, оскільки судом першої інстанції не вирішувалося питання про заочний розгляд справи та було ухвалено рішення в порядку глави 7 ЦПК України, а не в порядку глави 8 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банку» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити як безпідставну та необгрунтовану і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: