АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/3888/14 Головуючий у 1 - й інстанції: Кривовяз А.П.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 09 год.00хв. до 09 год.00хв. наступного дня, спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_5 у вихованні онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3а подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з порушенням норм чинного законодавства, без урахування усіх обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що підставою для ухвалення оскаржуваного рішення стала та обставина, що вона перешкоджає ОСОБА_4 в спілкуванні з його дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Проте, такі висновки суду 1-ї інстанції є необгрутованими, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 будь-яким чином перешкоджає позивачам у спілкуванні з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7. В оскаржуваному рішенні судом 1-ї інстанції не наведено жодного аргументованого висновку про те, які саме перешкоди відповідач чинить позивачам у спілкуванні з дітьми та якими доказами дані обставини підтверджуються, а також не надано оцінки показам свідків про те, що з 2012 року і по день розгляду справи судом ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 не брали жодної участі у вихованні дітей та не здійснювали жодних спроб для спілкування з дітьми. З моменту розлучення ОСОБА_4 не надавав їй грошових коштів на утримання малолітніх дітей і згідно довідок державного виконавця жодних доходів у нього немає, а тому їй незрозуміло за які кошти позивач збирається здійснювати поїздки до міста Одеси для спілкування з дітьми. Також, судом 1-ї інстанції не зазначено яким чином будуть забиратися діти кожної першої та третьої суботи місяця о 09 год.00хв. та яким чином діти будуть повертатися о 09 год.00хв. наступного дня до міста Одеси, оскільки ОСОБА_4 мешкає у місті Києві. Суд 1-ї інстанції не взяв до уваги дані обставини справи та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_5 та її представник і представник ОСОБА_4 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що вони є безпідставними, а рішення суду 1-ї інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з'явились, про дату та час судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, надали суду клопотання про розгляд справи без участі їх представників, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за відсутності представників третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох синів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано.

Після розірвання шлюбу діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились проживати разом з матір'ю ОСОБА_3 та на даний час проживають за адресою: АДРЕСА_1.

З досліджених судом доказів вбачається, що з 03.09.2012 року ОСОБА_3 працює вчителем початкових класів в Одеській загальноосвітній школі №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчаються, відповідно в 5-Б та 4-В класі Одеської загальноосвітньої школи №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області.

В березні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми.

Свою позовну заяву мотивували тим, що вони намагаються налагодити нормальний зв'язок з дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей, забезпечувати дітей всім необхідним для нормального розвитку, однак з 2012 року ОСОБА_3 чинить їм перешкоди у нормальному спілкуванні з дітьми.

Задовольняючи частково позовні вимоги та зобов'язуючи ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; визначаючи способи участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом побачення кожної першої та третьої суботи місяця, спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку та визначаючи способи участі бабусі дітей ОСОБА_5 у вихованні онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, суд 1-ї інстанції виходив з того, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

В Декларації прав дитини зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Принцип 6-й Декларації прав дитини встановлює, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і, у всякому випадку, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Конвенція про права дитини, також, визнає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Сімейний Кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (чч.1, 2 ст.159 СК України).

За приписами ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

З досліджених доказів судом встановлено, що після розлучення батьків діти проживають з матір'ю, батько та бабуся проживають окремо, характеризуються позитивно. З наявного в матеріалах справи акта Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.12.2013 року вбачається, що санітарно-гігієнічний стан квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовільний, квартира укомплектована необхідними меблями та побутовою технікою. Проте, в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька та бабусі з дітьми.

Відповідно до чч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

07 листопада 2014 року Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, було надано висновок за №107-6955/40, яким визначено способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щоп'ятниці з 13 год.00 хв. до 17 год.00хв. неділі, один місяць під час відпустки батька в літній період.

У наданму до Апеляційного суду м.Києва висновкуСлужба у справах дітей Одеської міської ради пропонує визначити способи участі ОСОБА_4 у вихованні своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом перебування дітей з батьком перші та треті судоту та неділю за попередньою домовленістю з матір»ю та в її присутності до налагодження контакту між батьками та між батьком і синами.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька та бабусі з дітьми, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та зобов'язання позивача не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дітьми, та визначення способів участі ОСОБА_5 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення твердження апелянта про те, що судом 1-ї інстанції не наведено жодного аргументованого висновку про те, які саме перешкоди відповідач чинить позивачам у спілкуванні з дітьми та якими доказами дані обставини підтверджуються, оскільки в силу вимог закону, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, якщо батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з них, який проживає окремо, у вихованні дитини, то з метою подальшого захисту своїх прав чи інтересів батько та/або мати дитини не позбавлені права звернутися до суду з позовом для визначення способів їх участі у вихованні дитини в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту розлучення ОСОБА_4 не надавав відповідачу коштів на утримання малолітніх дітей і згідно довідок державного виконавця жодних доходів у нього немає, а тому незрозуміло за які кошти позивач збирається здійснювати поїздки до Одеси для спілкування з дітьми, колегія суддів вважає необгрутованими, оскільки даний факт ніяким чином не впливає на право дітей спілкуватися з рідним батьком та на участь останнього у їх вихованні.

Твердження апелянта про те, що суд 1-ї інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд 1-ї інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції в даній частині також не спростовують.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду 1-ї інстанції про встановлення графіку спілкування батька - ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожної першої та третьої суботи місяця з 09 год.00хв. до 09 год.00хв. наступного дня, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що діти разом з матір'ю проживають в місті Одеса, а ОСОБА_4 проживає в місті Києві, власного житла позивач в місті Одеса немає, а тому ОСОБА_4 не матиме змоги забезпечити дітям належні умови для нормального відпочинку вночі, що в свою чергу може привести до обмеження дітей у належному догляді, до погіршення самопочуття, сну та психологічного стану дітей. Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не визначив в якому саме місті Києві та/або Одесі відбуватимуться зустрічі батька з дітьми.

На підставі наведеного та з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення дітей з батьками, виходячи з пріоритету прав дітей, враховуючи вік дітей, стан їх здоров'я, графік їх навчання в школі, а також ту обставину, що діти постійно мешкають з матір'ю в місті Одеса, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року в частині визначення способів участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 09 год.00хв. до 09 год.00хв. наступного дня, спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку необхідно змінити, визначивши наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7- шляхом побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 09 год.00хв. до 20 год.00хв. в місті Одесі, спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку.

Витрати по сплаті судового збору судом стягнуті з відповідача на користь позивачів у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 153, 157, 257 СК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року в частині визначення способів участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 09 год.00хв. до 09 год.00хв. наступного дня, спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку змінити.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7- шляхом побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 09год.00хв. до 20год.00хв. в місті Одесі, спільного відпочинку тривалістю один місяць під час відпустки батька у літній період, необмеженого спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: