АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

01 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:

головуючого Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Вербової І.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київський деревообробний комбінат», Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов'язати ПАТ «Київський деревообробний комбінат», Київську міську раду та її виконавчий орган Київську міську державну адміністрацію укласти договір про безоплатну передачу у комунальну власність територіальної громади м. Києва гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також просила зобов'язати ПАТ «Київський деревообробний комбінат» передати, а Київську міську раду та її виконавчий орган Київську міську державну адміністрацію прийняти у комунальну власність територіальної громади м. Києва гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом складання акту прийому-передачі даного гуртожитку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що всупереч Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», п. 7 Протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ«Київський деревообробний комбінат» від 06.04.2012 року та рішення Київської міської ради №844/7080 «Про впорядкування та прийняття до комунальної власності територіальної громади м.Києва відомчого житлового фонду, гуртожитків, інженерних мереж та об'єктів соціальної інфраструктури» вказаний гуртожиток не перейшов у власність територіальної громади м.Києва, членом якої вона є. Внаслідок не укладення договору про безоплатну передачу гуртожитку та не вчинення дій щодо його передачі та прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Києва порушуються її права, як особи яка проживає та зареєстрована у вищевказаному гуртожитку більше п'яти років, на набуття права на приватизацію кімнати в гуртожитку, права проживати в гуртожитку, що належатиме територіальній громаді м. Києва, членом якої вона є.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року до розгляду справи залучено третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. У разі неможливості прийняття такого рішення, застосувати ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та обрати ефективний засіб поновлення порушеного права державної власності на гуртожиток, його передачу у власність територіальної громади м. Києва та захист прав мешканців гуртожитку, зокрема третіх осіб, на проживання в державному та/або комунальному житлі з можливістю подальшої приватизації житла. Використовуючи принципи аналогії закону (права), керуючись ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення позову прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадян та державної власності на гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1.

Свої доводи мотивує тим, що ПАТ «Київський деревообробний комбінат» житловий будинок по АДРЕСА_1 на момент приватизації підприємства мав статус гуртожитку. Відповідно до фотокопії реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадянським установам і організаціям від 28.12.1994 р. підтверджується, що Бюро технічної інвентаризації здійснювало реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу №КП-90 від 16.06.1993 року лише домоволодіння АДРЕСА_2. Таким чином Організація орендарів «Київський деревообробний комбінат» не мала правового документу, на підставі якого у неї могло виникнути право власності на об'єкти державного житлового фонду та об'єкти соціально-побутової сфери під час приватизації підприємства «Київський деревообробний комбінат». При цьому такий доказ, як доповнення до договору купівлі-продажу №КП-90 від 16.06.1993 року, в протиправний спосіб був сформований адміністрацією підприємства.

У зв'язку з тим, що акціонерами ПАТ «Київський деревообробний комбінат» було прийнято рішення про скасування рішення загальних зборів цього товариства від 06.04.2012 р. по питанню 7 порядку денного : «Прийняття рішення про передачу в комунальну власність м.Києва гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1» вважає, що суд першої інстанції повинен був самостійно вийти за межі предмету спору та ухвалити рішення, яке б гарантувало дотримання та захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та державної власності на гуртожиток.

В судовому засідання представник ОСОБА_5 - ОСОБА_20, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_18 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ПАТ «Київський деревообробний комбінат» - Олексійчук Т.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 являє собою двоповерхову будівлю без фундаменту, яка була побудована близько 70 років тому назад як барак, який в подальшому було переобладнано в тимчасове житло для працівників комбінату. На даний час будинок знаходиться в незадовільному для проживання стані. В період з 2014 -2015 років 18 з 20 сімей, які там проживали, переселені в окремі квартири за рахунок ПАТ «Київський деревообробний комбінат», які передані їм у власність.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок бездіяльності відповідачів порушуються права ОСОБА_1 на житло шляхом приватизації житлового приміщення в гуртожитку, розташованому в АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Київський деревообробний комбінат» є власником житлового будинку АДРЕСА_1, який не мав статусу гуртожитку та не входив до статутного капіталу цього товариства, а тому дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на правовідносини сторін не поширюється.

Позивач ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на вказане судове рішення не зверталась.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору оренди від 01.06.1991 року, укладеного між Державним комітетом по деревообробній промисловості Української РСР і Київським деревообробним комбінатом ВДО «Київдерев», майно Київського деревообробного комбінату було передано в оренду з правом викупу.

У 1993 році, відповідно до поданої організацією орендарів орендного підприємства Київського деревообробного комбінату заяви на приватизацію, Фондом державного майна України було надано дозвіл на приватизацію Київського деревообробного комбінату.

Вартість державного майна, взятого в оренду організацією орендарів Київського деревообробного комбінату, що підлягало приватизації, було визначено відповідно до Методики оцінки вартості об'єктів приватизації та оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.1992 р. №522.

Розпорядженням Фонду державного майна України від 16.06.1993 р. №118-РОМ було затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Київський деревообробний комбінат», який було складено відповідно до Методики оцінки вартості об'єктів приватизації та оренди, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 02.09.1992 р. №552.

Згідно з розробленим планом приватизації, затвердженого розпорядженням Фонду державного майна України від 16.06.1993 р. №119-РПП, об'єкти соціально-побутової сфери, які обліковувалися на балансі підприємства на момент його приватизації, серед яких значився житловий будинок по АДРЕСА_1, підлягали передачі в колективну власність безоплатно (а.с.117 -159 т.2).

16 червня 1993 року між Фондом державного майна України та Організацією орендарів орендного підприємства «Київський деревообробний комбінат» було укладено договір №КП-90 купівлі-продажу майна державного підприємства (а.с.199-202 т.1).

Відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації, за Організацією орендарів орендного підприємства «Київський деревообробний комбінат» на підставі вказаного договору зареєстровано домоволодіння АДРЕСА_1, як цілісний майновий комплекс (а.с.198 т.1).

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» ( у редакції, чинній на час приватизації майна) визначено, що товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно зі статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна. Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

Застосування такої пільги у цьому випадку підтверджено актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Київський деревообробний комбінат» від 15.06.1993 р. (а.с.114-116 т.2).

Зміни до ч.2 ст.24 вищевказаного Закону, відповідно до яких господарському товариству об'єкти приватизації можуть передаватися безоплатно без права продажу - безоплатна передача законодавцем визначається вже як передача в користування без зміни форми власності, внесені Законом від 19 лютого 1997 року «Про внесення змін до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», введеного в дію Постановою Верховної Ради України від 19 лютого 1997 р.

Таким чином, до внесення змін до ч.2 ст.24 Закону «Про приватизацію майна державних підприємств» державне майно (об'єкти соціально-побутового призначення) передавалися безоплатно у власність орендних підприємств, оскільки зазначена стаття не містила вказівок на незмінність попереднього власника нерухомого майна (держави).

В результаті викупу цілісного майнового комплексу орендне підприємство було перетворено на колективне підприємство «Київський деревообробний завод».

Відповідно до п.6.1 статуту колективного підприємства «Київський деревообробний завод», зареєстрованого 30.07.1993 р., до пайового фонду майна засновників підприємства передаються вартість основних фондів та оборотних коштів, цінні папери, грошові та майнові внески учасників, частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій, інше майно, внесене на законних підставах (а.с.174 т.2).

Відповідно до п. 6 змін та доповнень до статуту колективного підприємства, зареєстрованих 12.12.1997 р., пункт 6.1. було викладено в наступній редакції: «Для забезпечення діяльності підприємства за рахунок грошових внесків засновників створюється статутний фонд в розмірі 7 090 037 грн. Засновникам видається сертифікат на розмір їх частки майна у статутному фонді».

В подальшому колективне підприємство було перетворено у відкрите акціонерне товариство «Київський деревообробний комбінат», статутний фонд якого складав 7 090 100 грн. та був розподілений на 709 100 простих іменних акцій. При перейменуванні відкритого акціонерного товариства «Київський деревообробний комбінат» на ПАТ «Київський деревообробний комбінат» статутний капітал не змінився.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2004 року за ВАТ «Київський деревообробний комбінат» визнано право власності та виділено в натурі із спільної часткової власності об'єкти нерухомого майна, в тому числі житловий будинок по АДРЕСА_1. Зобов'язано Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зареєструвати право власності на виділені в натурі об'єкти нерухомого майна, зареєструвати право власності на виділені в натурі об'єкти нерухомого майна, в тому числі на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.169-181 т.1).

Відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ВАТ «Київський деревообробний комбінат» на праві колективної власності на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2004 року (а.с.250 т.1).

Відповідно до частини четвертої ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

За відсутності належних та допустимих доказів того, що вказаний будинок на момент приватизації мав статус гуртожитку та був включений до статутного капіталу відповідача у процесі приватизації, враховуючи ту обставину, що передача гуртожитків у власність територіальної громади згідно з вищевказаним Законом здійснюється на договірних умовах відповідно до чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального права та встановленими обставинами справи, не суперечить загальним принципам і засадам цивільного законодавства України, зокрема, засадам добросовісності, справедливості та розумності. Підстави для зміни чи скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи ту обставину, що будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності ПАТ «Київський деревообробний завод» і таке право ніким не оспорене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, посилання в апеляційній скарзі на необхідність обрання ефективного засобу поновлення порушеного права державної власності на гуртожиток та його передачу у власність територіальної громади м. Києва є необґрунтованим.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/10238/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.