АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/4925/14-ц Головуючий в суді 1 інстанції: Корецький Д.Б.
Номер провадження:22-ц/791/2953/15 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 05 червня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, відповідач отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1, які надає ПАТ «Херсонська ТЕЦ». Між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Враховуючи те, що відповідач зобов'язання з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання належним чином не виконує, внаслідок чого має заборгованість за період з лютого 1998 року по лютий 2014 року, позивач просив:

1) стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 9034,37 грн.

2) стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 05 червня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерне товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» з 9034,37 грн. до 4568,07 грн., з урахуванням строків позовної давності про застосування якої заявлялося відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення, та не виклики відповідача до суду унеможливили подати таку заяву до ухвалення оскаржуваного заочного рішення.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка всупереч вимог ст. 64,67,68,162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» своєчасно не сплачувала отримані послуги.

Обов'язок відповідачки по своєчасній сплаті житлово-комунальних послуг ґрунтується на норах житлового законодавства, а з введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на підставі ст. 20 зазначеного закону.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_4, яка проживає за адресою АДРЕСА_1, отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», покладений на неї законом обов'язок по сплаті отриманих послуг не виконує, оплату цих послуг не здійснює та відповідно до довідки №542417 від 01 квітня 2014 року станом на 28 лютого 2014 року заборгованість становить 9034,37 грн. за період з лютого 1998 р. по лютий 2014 р.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Відповідачка, до винесення заочного рішення у справі судом першої інстанції, заяви до суду про застосування позовної давності не подавала. Така заява була подана до суду першої інстанції 21 вересня 2015 року при зверненні з заявою про перегляд заочного рішення (а.с.46) та до апеляційного суду.

Виклик відповідачки в судове засідання здійснювався судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального закону за зареєстрованим місцем проживання, направленням судових повісток рекомендованою кореспонденцію, але вручення яких працівниками пошти не надалося можливим, оскільки адресатка за залишеними ії повідомленнями пошти не з'являлася (а.с.33-36).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка була обізнана про наявність заборгованості за послуги з теплопостачання, оскільки зверталася з заявою про скасування судового наказу, як зазначено в апеляційній скарзі та підтверджується розрахунком заборгованості, жодного разу за весь період не сплатила ані копійки, також доказів не отримання послуг чи їх неякісне отримання суду апеляційної інстанції не надавала та на такі обставини і не посилалася, а тому на думку колегії суддів багаторічне, систематичне невиконання обов'язку, покладеного законом на відповідачку свідчить про уникнення нею його виконання.

Разом з тим, законом надано відповідачці право на застосування строку позовної давності .

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року в справі №6-780цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо застосування строків позовної давності колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, та не спростовують мотивованих висновків суду.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 05 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: