АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7390/15 Справа № 206/2866/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Малихіна В. В. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Управління Держземагенства міста Дніпропетровськ у Дніпропетровській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про виділ в натурі частини садиби та визначення порядку користування неприватизованою земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частини садиби та визначення порядку користування неприватизованою земельною ділянкою визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати і направити справу для розгляду по суті, посилаючись на те, що ухвала незаконна та необґрунтована, оскільки не відповідає діючому процесуальному та матеріальному праву.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ в натурі частини садиби та визначення порядку користування неприватизованою земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2015р. позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху з підстав того, що позивачем не зазначено доказів щодо наявності спору з відповідачем стосовно користування та розпорядження спірною садибою, не зазначено доказів надання їй спірної земельної ділянки, та не уточнено у зв'язку з цим позовні вимоги.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015р. суддя з посиланням на те, що позивач у наданий строк не усунув недоліки позовної заяви повернув ОСОБА_2 позовну заяву як неподану.

Згідно роз'яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Разом з тим, залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху, та повертаючи її як не подану, суд в ухвалі вказав, що в позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують заявлені вимоги, тобто суд залишив позовну заяву з підстав не надання позивачем доказів, тоді як ненадання позивачем доказів до позовної заяви при зверненні до суду не є підставою в розумінні ст. ст. 119, 121 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху, та її повернення як неподаної, а тому колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду від 30.06.2015р. підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції не може направити справу за позовом ОСОБА_2 для розгляду по суті, у зв'язку з тим, що провадження по справі не було відкрито судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 304,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015р. скасувати, передавши питання про відкриття провадження по справі на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: