Справа № 635/2482/15-ц
Провадження № 2/635/1550/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року п. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Гобленко К.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 97544 (девяносто сім тисяч пятсот сорок чотири) гривні 77 копійок та сплачений судовий збір в розмірі 975 гривень 55 копійлк.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що 21 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_2 (після одруження ОСОБА_1) укладено кредитний договір №R1B, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 97400 гривень строком до 21.03.2017 року, а остання в свою чергу зобов'язалася належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним у розмірі 22 % річних у строки, передбачені у договорі.

Діючи відповідно до умов Кредитного договору, банк свої зобов'язання виконав належним чином та у повному обсязі.

Починаючи з березня 2014 ОСОБА_1 систематично не виконувала зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд розглянув справу за його відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

21 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_2 (після одруження ОСОБА_1) укладено кредитний договір №R1B, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 97400 гривень строком до 21.03.2017 року, а остання в свою чергу зобов'язалася належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним у розмірі 22 % річних у строки, передбачені у договорі.

Банк свої зобов'язання виконав належним чином та у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 22737 від 21 березня 2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків з повернення кредиту станом на 03 березня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 97544 (девяносто сім тисяч пятсот сорок чотири) гривні 77 копійок, з яких:

53826 гривні 82 копійки - строкова заборгованість за кредитним договором;

15289 гривні 33 копійки- прострочена заборгованість за кредитним договором;

1334 гривні 68 копійки - інфляційні втрати нараховані на прострочену заборгованість по кредиту;

169 гривні 16 копійок - 3%річних нараховані за прострочену заборгованість по кредиту;

165 гривні 63 копійки - строкова заборгованість по процентам за користування кредитом;

9802 гривні 31 копійки - прострочена заборгованість по процентам;

784 гривні 22 копійки - інфляційні втрати нараховані на прострочену заборгованість по процентам;

94 гривні 63 копійки - 3% річних нараховані за прострочену заборгованість по процентам.

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1064 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (Банка) зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст.624 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вивчивши наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, враховуючи, що відповідачем не надано заперечень проти вказаного розрахунку та суми боргу, суд погоджується з позовними вимогами щодо дострокового стягнення з відповідача заборгованості за кредитом з урахуванням інфляційних витрат і трьох процентів річних від простроченої заборгованості.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, підлягають присудженню позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 975 гривні 55 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 610, 611, 617, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 79, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 97544 (девяносто сім тисяч пятсот сорок чотири) гривні 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» суму судового збору у розмірі 975 (девятсот сімдесят пять) гривень 55 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: О.В. Назаренко

.