Справа № 177/2041/15-ц
Провадження № 2-н/177/104/15
У Х В А Л А

Іменем України

16.09.2015

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Коваль Н. В. розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №35» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги , -

В С Т А Н О В И В:

Заявника звернувся до суду з зазначеною заявою 11.08.2015 року та просив суд видати наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КП «ЖЕО № 35» заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги в розмірі 3082,06 грн., та судовий збір.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням інфляції та 3 % річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23.12.2011 року наявність спору про право, яке є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви.

Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу відсутнє попередження у заявленій заборгованості, тому суду не можливо встановити чи отримав взагалі вказане попередження ОСОБА_1, визнає чи ні суму боргу, а даний факт впливає на наявність або відсутність спору.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом

судового провадження у цивільному судочинстві, розгляд якого проводиться без проведення судового засідання, без виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів, що не дає можливості боржнику в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст. 27 ЦПК України та надати заперечення, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, суд, вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 5-8, 11, 14, 96, 100, 101, 107, 109, 208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23.12.2011 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті заяви Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №35» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: