Справа № 357/4133/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П. ,

при секретарі - Дорошкевич В. Л.,

народних засідателів - Іванової Л.І., Бараєвої Л.М.,

прокурора прокуратури м. Біла Церкви - Комаровського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням лікаря-психіатра Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного

об'єднання про продовження надання ОСОБА_2 амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр Білоцерківського психонаркологічного територіально медичного об'єднання звернувся до суду з заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у АДРЕСА_1 з 2003 року перебуває на обліку в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об'єднанні як суспільно-небезпечний хворий у зв'язку з агресивними тенденціями по відношенню до рідних. Вказав, що ОСОБА_2 психічно захворів під час проходження служби в армії в 1972 році, був демобілізований по хворобі. З 1973 року перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, дефект в емоційно-вольовій сфері. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.02.2008 року йому було призначено амбулаторне примусове лікування у психіатра без його усвідомленої згоди терміном на шість місяців, а рішеннями того ж суду, у тому числі, від 01.10.2014 року - продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У цей період ОСОБА_2 лікувався в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об'єднанні, після чого для подальшого лікування був переведений в Комунальний заклад КОР ОПНМО. Проте ОСОБА_2 не дотримувався порядку лікування, критика до свого стану у нього відсутня, внаслідок чого він продовжує бути схильним до суспільно-небезпечних дій у разі не надання йому амбулаторної примусової психіатричної допомоги без його згоди.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву, посилаючись на наведені у ній обставини.

ОСОБА_2 до суду не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань від нього не надійшло.

Прокурор вважав заяву про продовження надання ОСОБА_2 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку обґрунтованою, оскільки невжиття цих засобів може призвести до суспільно-небезпечних наслідків.

Вислухавши заявника та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, на підставі такого.

Відповідно до ч. 2 ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу", амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням свого стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Згідно з ч.ч.4,5 ст. 12 Закону України " Про психіатричну допомогу", особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць; у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар- психіатр надсилає до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З медичного висновку комісії лікарів-психіатрів від 10.09.2014 р. судом встановлено, що ОСОБА_2 психічно захворів під час проходження служби в армії в 1972 році, був демобілізований по хворобі. З 1973 року перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, дефект в емоційно-вольовій сфері. Під час загострення психотичної симптоматики стає агресивним по відношенню до рідних, конфліктує з сусідами, погрожує їм, вимагає у родичів гроші.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 27.02.2008 року вбачається, що хворому було призначено амбулаторне примусове лікування у психіатра без його усвідомленої згоди терміном на шість місяців, яке рішеннями Білоцерківського міськрайонного суду від 01.10.2014 року продовжувалось.

З медичного висновку та пояснень лікаря-психіатра судом встановлено, що з приводу тяжкого психічного захворювання ОСОБА_2 лікувався в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об'єднанні та в Комунальному закладі КОР ОПНМО, однак під час примусового амбулаторного лікування до дільничого лікаря-психіатра хворий з'являвся нерегулярно, характеризується схильністю до вчинення суспільно-небезпечних діянь, а тому потребує продовження амбулаторного примусового лікування у психіатра без його усвідомленої згоди на строк шість місяців.

На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3-13, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 234, 235, 279 - 282, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Заяву лікаря-психіатра Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об'єднання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку без його усвідомленої згоди на строк шість місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Шовкопляс