Ухвала

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, ОСОБА_7, треті особи: Управління Держземагентства у Старосамбірському районі Львівської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про визнання недійсним та скасування реєстрації державного акта, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спірний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий та зареєстрований на підставі скасованого судом рішення органу місцевого самоврядування. Враховуючи викладене, просили визнати цей державний акт недійсним та зняти його з реєстрації.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивачів про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку площею 0,1822 га ґрунтується на твердженні про часткову протиправність рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність ОСОБА_7 частини ділянки площею 0,0134 га. Факт прийняття рішення «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 127 від 15 травня 2007 року в межах повноважень органу місцевого самоврядування не оспорюється. Відсутнє і посилання на вчинення при прийнятті вказаного рішення винних дій окремими посадовими особами чи ОСОБА_7

Крім того, спірна частина земельної ділянки є лише заїздом до житлового будинку ОСОБА_7 та жодним чином не порушує права позивачів.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже, оскаржувані рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.О. Леванчук
Т.О. Писана
І.М. Фаловська