АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Компас» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала заяву про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2012 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Компас» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У мотивування вимог посилалася на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2012 року по даній цивільній справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ фірма «Компас» 48911 грн.

Після ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи.

12.05.2015 під час судового засідання в Дарницькому районному суді м. Києва у справі №753/1466/15-Ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Компас» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги було встановлено, що позивач не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1.

Цей факт має істотне значення, так як суд у рішенні від 28.03.2012 року вказав в мотивувальній частині, що позивач є балансоутримувачем, і оскільки будинок перебуває у нього на балансі, то відповідач повинен платити незалежно від наявності договору між ними.

Оскільки позивач не може бути балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, тому відповідно він не має права витребовувати кошти, так як між ними не був укладений договір.

З урахуванням наведеного просила суд переглянути рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами та скасувати його, вчинити інші дії, передбачені чинним процесуальним законодавством.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що на момент ухвалення рішення від 28 березня 2012 року ніхто не заперечував той факт, що позивач є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, але і підтверджуючих документів цього позивачем не було надано.

Під час розгляду іншої справи про стягнення заборгованості між тими самими сторонами було з'ясовано, що жодних підтверджуючих документів, що позивач є балансоутримувачем будинку немає.

Вказує, що якщо позивач визначає себе виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1, то в нього має бути укладений договір з Київською міською радою після проведення конкурсу, в якому має бути зазначено, що позивач визнається виконавцем послуг з утримання будинку і прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1.

Посилається, що такі є факти нововиявленими обставинами, оскілки вони існували на час розгляду справи, не могли бути їй відомі на час розгляду справи, входять до предмета доказування та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Окрім того, нововиявленою обставиною є те, що позивач неправомірно нараховує кошти за житлово-комунальні послуги, оскільки він не має права їх нараховувати, не будучи законним виконавцем таких послуг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ фірма «Компас» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 40493 грн 83 коп., інфляційну складову в сумі 5546 грн 61 коп., 3% річних в сумі 2386 грн 29 коп., судовий збір в сумі 484 грн 27 коп., а всього стягнуто 48911 грн (а.с. 120-122 т. 1, а.с. 6-7 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що наведені ОСОБА_2 обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України.

Такі доводи суду ґрунтуються на законі з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу в зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 року обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Так, розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 29.06.2006 року №755 затверджено акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту згідно з додатком житлового будинку на діл. НОМЕР_1, ж/м Позняки, 10 мкр. з вбудованими приміщеннями об'єктів соціальної сфери в Дарницькому районі м. Києва; надано новозбудованому житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями об'єктів соціальної сфери поштову адресу: АДРЕСА_1. Також дано розпорядження генпідряднику передати, а експлуатаційній організації прийняти в експлуатацію об'єкт у встановленому порядку згідно з додатком (а.с. 82 т. 1).

З додатку до розпорядження №755 від 29.06.2006 року вбачається, що обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, покладається на ТОВ «Компас» (а.с. 83 т. 1).

Окрім того, з Акта №134 від 08.06.2010 року Державної інспекції з контролю за цінами в місті Києві вбачається, що на обслуговуванні ТОВ фірма «Компас» знаходяться сім житлових будинків, в тому числі і будинок АДРЕСА_1 (а.с. 86-94 т.1).

Крім того, ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3 не надали доказів, які б свідчили про те, що послуги, за які стягнуто плату, надавалася відповідачу іншими особами, або відповідач вносила плату за цей період на інші рахунки.

Отже, при вирішення спору про стягнення заборгованості, суд виходив з того, що між сторонами склалися відносини за яких позивач надавав послуги, а відповідач їх отримувала, що не суперечить ст.19 закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні заяви, оскільки зазначена в заяві обставина не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: