У х в а л а

9 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

28 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1, 2 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_6 на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 1 млн 769 тис. 643 грн 30 коп. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року рішення міського суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким постановлено стягнути ОСОБА_6 на її користь борг за договором позики у розмірі 50 тис. доларів США, що становить 1 млн 112 тис. грн та проценти за користування позикою у розмірі 2 тис. 992 долари 8 центів США, що становить 66 тис. 543 грн 85 коп., а всього 1 млн 178 тис. 543 грн 85 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 1048 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня, 12 грудня 2012 року, 17 грудня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 2 липня 2014 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив з того, що позичальник, відповідно до умов договору позики, не повернув позикодавцю борг та не сплатив відсотки за користування коштами. Нарахування відсотків, сплата яких передбачена щомісячно, слід стягувати в межах позовної давності, тобто з 26 лютого 2011 року до 26 лютого 2014 року.

У наданих для порівняння:

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року та 17 грудня 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені судові рішення та передаючи справи на новий розгляд, зазначив, що порушення судами норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справ;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2012 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків відповідно до статті 1048 ЦК України.

- постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року викладена правова позиція відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного Банку України лише в тому разі, якщо договором не встановлені інші умови.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Посилання у заяві на постанову Верховного Суду України від 2 липня 2014 року також не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Наведені в заяві доводи щодо перегляду судових рішень на підставі пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України оскільки судове рішення, яке вона просить переглянути, не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а також не прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 3 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук