Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг груп» (далі - ТОВ «Укрспецторг груп»), відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про визнання прилюдних торгів недійсними, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні, у тому числі за виконавчим листом, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 31 січня 2012 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кредитної заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2008 року. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було вчинено опис та арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. 19 липня 2013 року були призначені публічні торги для реалізації арештованої квартири, які не відбулися ні в цей день, ні наступного разу 23 серпня 2013 року. 20 вересня 2013 року були проведені треті прилюдні торги, переможцем яких визнано ОСОБА_5 Посилаючись на те, що відповідачами порушено порядок проведення публічних торгів, передбачений Законом України «Про іпотеку», позивач просив визнати недійсними результати цих торгів, скасувати протокол проведення прилюдних торгів, визнати недійсним акт проведення прилюдних торгів, визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна, зобов'язати відділ примусового виконання рішень виконати приписи ст.ст. 54, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 49 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення на адресу позивача повідомлення про прийняття нереалізованого іпотечного майна, що належить ОСОБА_4, в рахунок погашення боргу, зобов'язати ТОВ «Укрспецторг груп» видати протокол про визнання торгів такими, що не відбулися.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині підстави для відмови у задоволенні позову. Ухвалено вважати підставою відмови у позові пред'явлення позовних вимог тільки до однієї сторони спірних правовідносин.

В іншій частині відмови у позові рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредекс Фінанс» просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Проте, зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області перебувало зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 коштів на користь юридичних осіб, до складу якого у тому числі входить виконавче провадження з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 419 242 грн 11 коп.

При примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження 15 квітня 2013 року державним виконавцем проведено опис й арешт майна боржника ОСОБА_4, а саме: квартири АДРЕСА_1.

27 червня 2013 року між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління у Миколаївській області та ТОВ «Укрспецторг груп» підписано договір про надання послуг з організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та розпочато процедуру примусової реалізації вищезазначеної квартири.

Перші прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, які були призначено на 19 липня 2013 року, не відбулися. Згідно з актом уцінки майна від 29 липня 2013 року, складеним державним виконавцем, початкову ціну продажу було зменшено на 5% початкової вартості майна.

Другі прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, які були призначено на 23 серпня 2013 року, також не відбулися. Згідно з актом уцінки майна від 28 серпня 2013 року, складеним державним виконавцем, початкову ціну продажу було зменшено на 50% початкової вартості майна.

Треті прилюдні торги з реалізації арештованого майна було призначено на 20 вересня 2013 року, переможцем торгів було визнано ОСОБА_5

11 жовтня 2013 року державним виконавцем було складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що судом першої інстанції не було залучено усіх відповідачів, права та обов'язки яких порушуються, оскільки ОСОБА_5 є переможцем прилюдних торгів, нею були сплачені кошти за майно і реєстраційні внески та інші витрати, пов'язані з прилюдними торгами. Апеляційний суд у межах своїх повноважень не може виправити порушення, допущене судом першої інстанції, оскільки не наділений правами щодо залучення до участі у справі інших осіб, чи зміни їх процесуального статусу, а лише перевіряє законність рішення місцевого суду у межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не реалізував своє право придбати предмет іпотеки шляхом заліку своїх вимог в рахунок ціни майна, а прилюдні торги проведені у відповідності до ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд лише змінив підставу для відмови у задоволенні позову, зазначивши, що позов пред'явлено не до всіх учасників правовідносин.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Примусова реалізація заставленого майна, як стадія виконавчого провадження, є сукупністю правовідносин , урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення).

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Отже, Законом України «Про іпотеку» визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Аналіз норм з точки зору колізії загальної та спеціальної норми дає підстави для висновку про те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-200цс14 від 24 грудня 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Рішення суду або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у порушення ст. ст. 212-215 ЦПК України у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин; не звернув уваги, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки ні судом, ні нотаріусом не вирішувалось, прилюдні торги проводилися на виконання рішення про стягнення кредитної заборгованості, а тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Закону України «Про іпотеку»; не перевірив чи були дотримані під час проведення спірних прилюдних торгів вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення; не залучив до участі у справі всіх учасників правовідносин та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення ст. ст. 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 316 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st316> на допущені судом першої інстанції порушення вимог закону уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін в частині відмови у позові.

Ураховуючи, що порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін