Справа № 357/639/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Протасова О. М. ,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з цим позовом та зазначила, що з 1987 року по 2006 рік перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого ними та їх дочками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була приватизована квартира АДРЕСА_1. До розірвання шлюбу у квартирі був розпочатий ремонт, для проведення якого відповідач отримав кредит у ПАТ "ПроКредит Банк" на суму 20000 грн. Вона виступила поручителем за належне виконання позичальником своїх зобов'язань. Однак кошти за цільовим призначенням використані відповідачем не були, тому вона здійснила ремонт за власні гроші, витративши у загальній сумі 15353,11 грн., половину з яких - 7676,55 грн. просила стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Сімейні стосунки припинили з відповідачем у 2006 році, а ключі від квартири вона забрала у нього у 2010-2011 роках.

Відповідач позов не визнав, вважаючи його необгрунтованим. Зокрема, послався на те, що позивач не подала доказів на підтвердження того, що надані нею квитанції та чеки свідчать саме про її витрати, і що ці витрати були спрямовані на проведення ремонтних робіт в їх квартирі. Пояснив, що у ремонті брав участь частково, перетирав стіни, однак з 2008 року в квартирі не живе, тому що у нього забрали ключі. Окрім того, вважав, що позивач пропустила строк позовної давності, оскільки звернулась до суду лише у 2015 році.

Вислухавши сторони та їх представників: позивача - ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, та відповідача - адвоката Собчук О.О., яка діє на підставі договору, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, на підставі такого.

Відповідно до ч.З ст.10, ч.І ст.60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2006 р. та свідоцтва про розірвання шлюбу судом встановлено, що з 30.04.1987 р. по 25.10.2006 р. сторони перебували у шлюбі.

Згідно зі свідоцтвом НОМЕР_1 на право власності на житло, виданим 09.01.2001 року Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква, квартира АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 квм була приватизована ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 згідно з Законом України "Про приватизаціюдержавного житлового фонду .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зазначені, особи є співвласниками вказаної квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

З пояснень сторін та рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2007 року вбачається , що між сторонами виник конфлікт з приводу користування зазначеною квартирою, у зв'язку з чим судом було визначено такий порядок користування, відповідно до якого відповідачу було виділено у користування житлову кімнату площею 12,3 кв.м, а позивачці з дочками - житлові кімнати площею 26,10 кв.м та 18,4 кв.м; підсобні приміщення- кухня, ванна,туалет, коридор були залишені у сумісному користуванні.

Позивач пояснила, що, хоча намір зробити ремонт в квартирі у них виник ще під час перебування у шлюбі, однак фактично вона зробила його за власний кошт, витративши 15353,11 грн.

Однак конкретний перелік ремонтних робіт і місце їх проведення (а саме, які кімнати чи підсобні приміщення ремонтувались) не навела, доказів на їх підтвердження суду не надала.

З поданих нею квитанцій за період з квітня 2010 року по лютий 2013 року не вбачається, ким придбані будівельні товари та інші вироби, та яким чином використані, у зв'язку з чим суд вважає їх неналежними доказами, а тому до уваги не бере.

Окрім того, не бере суд до уваги і доводи позивача щодо укладення відповідачем кредитного договору як такі, що виходять за межі судового розгляду, а тому правового значення для справи не мають, оскільки позивачем не доведено, що вона виконала будь-які зі своїх зобов'язань як поручитель за договором, і ці зобов'язання пов'язані з проведенням ремонтних робіт.

Посилання позивача на Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правила користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій суд також вважає помилковим, оскільки ці нормативні акти правовідносини міжсторонами не регулюють, а регулюютьправові основи приватизації державногожитлового фонду з метою створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, та порядок надання послуг з утримання приватизованого житла.

Посилання позивача на норми Сімейного кодексу суд також вважає помилковими, оскільки квартира належить сторонам не на праві спільної сумісної власності, а на праві спільної часткової власності, як зазначено у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відмовляючи у позові, суд виходить також з того, що, згідно з ч.І ст.358, ст.360 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласник зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

Між тим, як встановлено судом, частка відповідача у праві спільної часткової власності на квартиру складає 1/4 частини, тому вимога позивача стягнути з відповідача половину вартості поліпшень не ґрунтується на законі.

На підставі наведених норм та встановлених обставин суд залишає позов без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова