РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/74/15-ц

Провадження № 2/700/73/15

03 лютого 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Смільчинецька сільська рада Лисянського району Черкаської області та Відділ Держземагенства у Лисянському районі про виділ земельної ділянки в натурі як обєктів права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Смільчинецька сільська рада Лисянського району Черкаської області та відділ Держземагенства у Лисянському районі та просить виділити земельну ділянку в натурі як обєкт права спільної часткової власності.

Позивач мотивує свій позов тим, що 19.08.1998 року померла її матір- Підберезна ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (пай) у землі, яка перебувала в КСП ім. Щорса, с.Смільчинці, площею 2,78 га без визначення меж цієї частки в натурі. За життя ОСОБА_6 залишила заповіт, де все своє майно заповідала позивачу та брату позивача - ОСОБА_7. 17.03.1999 року позивачу та її брату ОСОБА_8 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в КСП ім. Щорса, с.Смільчинці, площею 2,78 га в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Також, 05.03.2005 року Лисянським відділом земельних ресурсів був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №002361, площею 2,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінтериторії Смільчинецької сільської ради, на підставі розпорядження Лисянської районної державної адміністрації від 04.12.2002 року №431 на імя ОСОБА_9 та ОСОБА_1 із визначенням часток кожного, яка складала по ? на кожного.

11.05.2002 року помер брат позивача ОСОБА_8,а його спадкоємцями за законом є дочка - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_2. Відповідно до листа відділу Держкомзему у Лисянському районі Черкаської області №2223 від 13.11.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №1907 та №1916, відповідно до яких кожному було виділено по 1/6 частини земельної ділянки розміром 2,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На основі вказаних свідоцтв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було виготовлені державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,3712 га в адміністративних межах Смільчинецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серій ЯЕ №382434 та ЯЕ №382435 від 11.05.2011 року. Позивач звернулася до відповідачів з питанням здійснити виділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, але відповідачі не надали оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, який є необхідним позивачу для реєстрації прав на нерухоме майно. Оскільки згоди про виділ частки із співвласниками не досягнуто, тому позивач просить суд виділити в натурі належну частку земельної ділянки, що є у спільній частковій власності з відповідачами, з припиненням права спільної часткової власності на їх частки.

Позивач у судове засідання не зявилась, просила справу розглянути без її участі, про що вказала в позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не зявились, але відповідно до поданих заяв позов визнали і не заперечують проти його задоволення.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Смільчинецької сільської ради у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог відділу Держземагенства у Лисянському районі у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що співвласниками земельної ділянки площею 2,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області є ОСОБА_1 ? частини земельної мідянки; ОСОБА_2 1/6 частини земельної ділянки та ОСОБА_3 1/6 частини земельної ділянки. Право власності на вказану земельну ділянку цими громадянами набуте в порядку спадкування.

Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній частковій власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність).

Відповідно ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному обєднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпоряджання земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку.

Частиною першою статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Суд вважає, що такий порядок поділу земельної ділянки не порушує права жодного зі співвласників, буде сприяти чіткому врегулюванню між ними питань володіння та користування майном, що є їх спільною власністю, тим більше сторони дійшли згоди в поділі земельної ділянки.

З огляду на викладене, позовні вимоги про виділ ОСОБА_1 в натурі належної її ? частки земельної ділянки загальною площею 1,12 га, розташованої в адміністративних межах Смільчинецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер :03:000:0195, слід задовольнити, у зв'язку з чим право спільної часткової власності на це майно припиняється.

На підставі ст.ст. 356, 358, 361, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 86-88 ЗК України, керуючись ст..ст.10,12, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Смільчинецька сільська рада Лисянського району Черкаської області та Відділ Держземагенства у Лисянському районі про виділ земельної ділянки в натурі як обєктів права спільної часткової власності - задовольнити.

Виділити в натурі належну ОСОБА_1 ? частку земельної ділянки, що знаходиться в адміністративних межах Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,12 га, кадастровий номер №030000195.

Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована в адміністративних межах Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області між ОСОБА_1 з одного боку і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншого боку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бесараб