У Х В А Л А

17 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Сеніна Ю.Л.,-

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бриз-А», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі про зобов'язання передати документи, стягнення заборгованості з виплати щомісячних страхових виплат,

встановила:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У серпні 2015 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2015 року з підстав пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявниця додає ухвалу Верховного Суду України від 19 травня 2010 року, в якій, на її думку, зазначена норма права застосована по-іншому.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, касаційний суд, погодившись з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову про зобов'язання передати документи та стягнення заборгованості з виплати щомісячних страхових виплат, виходив з того, що позивачка не підтвердила свого права на отримання страхового відшкодування у зв'язку з отриманою нею травмою на підприємстві «Бриз-А». Крім того, суд зазначив, що надана позивачкою копія акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, що не підписано особами, які його складали, не може вважатись доказом на підтвердження такого права.

У той самий час Верховний Суду України в ухвалі від 19 травня 2010 року, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову про стягнення заборгованості з виплат по відшкодуванню шкоди та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання страхового відшкодування, однак судами не з'ясовані обставини справи, які мають значення для її вирішення, а також не надано їм оцінки.

Порівняння зазначеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_4 доводи не вказують на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бриз-А», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі про зобов'язання передати документи, стягнення заборгованості з виплати щомісячних страхових виплат відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін