Справа № 459/3885/14 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/2435/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом та з посиланням на ст.ст. 192, 180, 181, 184 СК України просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 січня 2013 року /правильно 28 січня 2013 року/ з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 350 грн. до суми, що відповідає 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року в задоволення позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. Вважає його незаконним, ухваленим без дослідження важливих обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Мотивує тим, що на час прийняття рішення про стягнення 1350 грн. щомісячно, такий розмір для нього був прийнятним, оскільки був працевлаштований та отримував заробітну плату близько 6 000 грн. Однак 22.11.2013 року був вимушений звільнитись, про що зроблений запис у трудовій книжці, відтак втратив хорошу заробітну плату, а кращої знайти не вдається. З лютого 2014 року перебуває на обліку у Львівському міському центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю близько 3 400 грн. щомісячно. Після припинення виплати допомоги, у нього взагалі не буде засобів до існування. Крім того зазначає, що повідомляв суд про те, що інших джерел доходів, власної нерухомості, транспортних засобів та будь-якого іншого майна, яке може приносити додатковий дохід у нього немає. В результаті фінансової неспроможності по сплаті аліментів виникла заборгованість, яку він не в змозі погасити.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому суд не дотримався даного принципу при прийнятті рішення, поклавши значно більший обсяг обов'язків по утриманню дитини на батька ніж на матір. Зокрема, при прожитковому мінімумі на дитину віком від 6 до 18 років у 1286 грн. суд поклав на нього обов'язок по сплаті аліментів в розмірі 1350 грн.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, апелянт доводи такої підтримав.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі яких народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2013 року за позовом ОСОБА_4, постановлено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1350 грн. щомісячно до повноліття дитини, але мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 28 листопада 2012 року.

Рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили, звернуто до примусового виконання.

Із мотивувальної частини цього рішення убачається, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та згідний був сплачувати на утримання доньки ОСОБА_5 по 1350 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них.

Аналогічне роз'яснення міститься у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них і в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Тобто закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров'я, а відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин подавши відповідні докази.

За змістом вказаних вище норм зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід.

На вказані положення суд першої інстанції уваги не звернув.

Мотиви судового рішення за яких відмовив у позові зводяться до відтворення тексту ст. 180 СК України та ч.1 ст. 184 СК України, хоча остання не врегульовує спірні правовідносини. Інших мотивів рішення суду не містить, відтак постановлене з порушенням вимог ст.215 ЦПК України та без врахування роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року .

Звертаючись в суд з відповідним позовом з посиланням ст. 192 СК України, позивач вказував, що на час прийняття рішення про стягнення 1350 грн. щомісячно, такий розмір для нього був прийнятним, оскільки був працевлаштований та отримував заробітну плату близько 6 000 грн. З 22.11.2013 року був вимушений звільнитись з роботи, а відтак майновий стан його змінився, погіршився. З лютого 2014 року перебуває на обліку у Львівському міському центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю розмір якої в середньому становить 3 400 грн. щомісячно, яка буде виплачуватись лише 9 місяців. В довідках долучених до апеляційної скарги убачається, що такі мотиви позову підтверджені. Інших джерел доходів, власної нерухомості, транспортних засобів та будь-якого іншого майна, яке може приносити додатковий дохід у нього немає.

З огляду на наведені обставини просив зменшити розмір аліментів до суми, що відповідає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановляючи рішення у справі на підставі тих доказів, які були у розпорядженні суду першої інстанції, убачається, що згідно довідки Львівського міського центру занятості від 13.08.2014 року за №3874, з якої убачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний з 28 лютого 2014 року та отримує допомогу по безробіттю, яка за період з лютого 2014 по жовтень 2014 року становила 25 659, 42 грн.

Надаючи правову оцінку наданим позивачем доказів, колегія суддів вважає, що майновий стан позивача з моменту ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів у 2013 році погіршився. Однак враховуючи його розмір на час ухвалення судового рішення у суду були підстави для вирішення питання про зменшення розміру призначених судом аліментів.

Щодо суми, до якої необхідно зменшити розмір призначених судом аліментів, то судова колегія враховує, що обов»язок по утриманню неповнолітньої дитини закон покладає на обох батьків.

Згідно довідки про доходи відповідача, ОСОБА_4 працює вихователем в я/с №18 та отримує заробітну плату, яка за період з травня 2014 по жовтень 2014 року становить 10 536 грн. 91 коп., що є меншим доходом від доходу позивача, що теж необхідно врахувати при вирішенні спору.

Згідно долученої до апеляційної скарги довідки Львівського міського центру зайнятості, ОСОБА_2, визнаний безробітним з 28.02.2014 року. Допомога з безробіття призначена відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» терміном 360 календарних днів з 07.03.2014 року по 01.03.2015 року включно.

Тобто на час звернення до суду відповідним позовом та на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, враховуючи майновий стан ОСОБА_2, були правові підстави для зменшення розміру аліментів на дитину сторін. Згідно пояснень представника відповідача в суді апеляційної інстанції, у позивача виникла заборгованість по аліментам, що додатково підтверджує погіршення його майнового стану та можливість часткового задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що зменшення розміру призначених судом аліментів1350 грн. щомісячно.

За відсутності даних про наявність інших обставин, які повинні враховуватись судом при вирішення спору, відповідною буде сума 1 000 гривен щомісячно і до зміни матеріального стану сторін.

Мотиви апеляційної скарги про те, що після припинення виплати допомоги по безробіттю, у позивача взагалі не буде засобів до існування, правильності висновків суду апеляційної інстанції не спростовує, оскільки апелянт не позбавлений права подальшого звернення в суд з позовом про зменшення сплати аліментів в разі наявності належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що його майновий стан погіршився та не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, як і відповідач при зміні майнового стану платника не позбавлена права на звернення до суду вимогами про зміну розміру призначених судом аліментів у сторону збільшення.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до переконання про задоволення апеляційної скарги частково.

Керуючись ст.ст. 303 , 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309,ч.2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити визначений рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 січня 2013 року розмір аліментів на користь ОСОБА_4 на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 із визначеної судом суми 1350 гр. щомісячно до суми 1 000 гривен щомісячно з часу набрання рішенням законної сили.

В решті в позові відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді