У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз») Дрогобицька філія експлуатації газового господарства, третя особа - начальник філії Дрогобицького УЕГГ Фінько П.І., про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з листопада 2012 року по 8 січня 2014 року він працював на посаді начальника служби по виконанню робіт з іншої діяльності у відповідача. У зв'язку з хворобою з листопада 2013 року перебував на лікуванні в Стебницькій міській лікарні. 8 січня 2014 року позивач дізнався, що його було звільнено та цього ж дня ознайомлено із наказами про звільнення. Однак остаточний розрахунок з ним провели лише через 10 днів, тоді ж йому і була видана на руки трудова книжка згідно запису в якій його було звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників. Вважаючи, що звільнення відбулося з порушенням норм трудового законодавства, просив суд поновити його на роботі та стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 5 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

При цьому, відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з недоведеності позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко