АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київське будівельне підприємство №3», треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТЕЛЬБІН-КОМФОРТ», Державна реєстраційна служба України про визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом, просив визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на групи приміщень 233, 234, 235 за адресою АДРЕСА_1. (а.с.2-8)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на групу приміщень 233 за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 99,8 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, на групу приміщень 234 за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 120,8 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, на групу приміщень 235 за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 74,6 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, а також заборонено ОСОБА_1, ОСОБА_3 та іншим третім особам здійснювати перепланування в групі приміщень 233, 234, 235 на 23 поверсі другої секції житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.102)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в забезпеченні позову. На обґрунтування скарги зазначила, що обраний судом вид забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1, ОСОБА_3 та іншим третім особам здійснювати перепланування в групі приміщень 233, 234, 235 на 23 поверсі другої секції житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 не гарантує виконання судового рішення, однак призводить до значних майнових збитків ОСОБА_1, крім того позивачем пред'явлений позов немайнового характеру, тому накладення арешту на майно відповідача не пов'язане із заявленими позовними вимогами. (а.с.105-111)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4, представник ПАТ «Банк «Український капітал» - Афанасьєва Г.Г. підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТЕЛЬБІН-КОМФОРТ» - ПолєтаєвВ.Ф. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просила відкласти розгляд справи, посилаючись на відрядження, проте доказів поважності причин неявки до суду не надала. (а.с. 126-133, 144-146)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог ОСОБА_2 є визнання недійсними свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на нерухоме майно - нежитлові приміщення розташовані на 23 поверсі вказаного будинку без застосування наслідків такої недійсності, тобто вимоги немайнового характеру. (а.с.2-8)

При цьому, в обґрунтування позову позивач зазначив спірними - допоміжні технічні приміщення верхнього поверху із встановленим в них технічним обладнанням житлового будинку, проте просив скасувати свідоцтва про право власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на нежитлові приміщення (архітектурні майстерні) розташовані на 23 поверсі вказаного будинку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Відповідні роз'ясненнями містяться і в п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Задовольнивши заяву суд першої інстанції не пересвідчився, що між сторонами є спір про право цивільне на арештовані приміщення, не навів мотивів і обґрунтувань за яких можливо б було зробити висновок, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову (накладання арешту та заборони) може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки такий фактично ототожнює допоміжні технічні приміщення верхнього поверху із встановленим в них технічним обладнанням житлового будинку із розташованими в цьому ж будинку нежитловими приміщеннями архітектурних майстерень, що на стадії відкриття провадження у справі є передчасним.

За таких обставин, ухвала судді районного суду не може бути визнана законною і обґрунтованою, підлягає скасуванню із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала колегії суддів апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПКу касаційному порядку оскаржена бути не може.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б. Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/14578/2015

Унікальний номер 755/15624/15-ц

Головуючий у першій інстанції - МарцинкевичВ.А.

Доповідач Левенець Б.Б.