АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/1031/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2137/К/15 інстанції - Макарова Т.Ю.
Категорія 49 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Ляховської І.Є., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2015 року про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2015 року надано сторонам у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу строк для примирення - 6 місяців, тобто до 03 березня 2016 року та зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування ухвали суду та поновлення провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на їх думку, суд безпідставно зупинив провадження у справі та не врахував, що строк для примирення надається подружжю лише у разі, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, в їхньому ж випадку відповідач останнім часом неодноразово застосовував до позивача фізичне та психологічне насильство, тому надання строку для примирення є недопустимим.

В своїх запереченнях відповідач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався ч. 5 ст. 191, п. 7 ч. 1 ст. 201, п. 5 ч. 1 ст. 203 ЦПК України та виходив із того, що сторони мають спільне майно, спільний бізнес, а тому, питання щодо розподілу майна, визначення джерел їх існування після розірвання шлюбу, має суттєве значення, до того ж, як зазначив відповідач, він буде намагатися докласти зусиль для мирного врегулювання майнового спору. При цьому суд врахував стан здоров'я відповідача, який в квітні 2015 року, отримав інвалідність 1-ї групи, а також те, що на цей час відповідач проти розірвання шлюбу категорично заперечує, а тому строк для примирення надасть можливість сторонам більш зважено віднестися до питання розірвання шлюбу, зменшить конфлікт, який між ними склався, та надасть можливість визначитися з вирішенням взаємних претензій щодо розподілу майна, та можливість врегулювання майнового спору мирним шляхом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України) .

Пунктом 5 ч. 1 ст. 203 ЦПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 201 цього Кодексу - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Статтею 111 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно роз'яснень наданих у п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Ухвала суду про відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення не підлягає оскарженню в апеляційному та касаційному порядку (статті 293, 324 ЦПК).

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як убачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 проти розірвання шлюбу категорично заперечує, має надію на збереження шлюбу вважає, що строк для примирення надасть можливість сторонам більш зважено віднестися до питання розірвання шлюбу, зменшить конфлікт, який між ними склався, та надасть можливість визначитися з вирішенням взаємних претензій щодо розподілу майна, а також можливість врегулювання майнового спору мирним шляхом.

Доводи апеляційної скарги про те, що надання строку для примирення суперечить моральним засадам суспільства так як відповідач неодноразово застосовував до позивача фізичне та психологічне насильство на увагу не заслуговують, оскільки в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказів на підтвердження цих посилань позивачем не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В.Митрофанова