У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про усунення перешкод шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_5, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_6, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до суду, у якому просила усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 із будинковолодіння по АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення та виселення ОСОБА_6 зі спірного будинковолодіння у житловий будинок АДРЕСА_2

На обґрунтування позову зазначила, що на відповідно до договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2013 року є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Однак, вона позбавлена можливості користуватися своєю власністю, оскільки колишні власники будинку ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8. разом із членами своєї родини продовжують проживати у належному їй будинку та відмовляються його звільняти. ОСОБА_6 було придбане інше житло в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. ОСОБА_7 не знялася з реєстрації по АДРЕСА_1.

Відповідачі добровільно не звільняють належне їй будинковолодіння, чим порушують її право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року, позов задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_4 нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з будинковолодіння по АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення. Усунуто перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_6, з будинковолодіння по АДРЕСА_1, вселивши його в житловий будинок АДРЕСА_2

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8., ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, а саме те, що відповідачі після укладення договору купівлі-продажу продовжують проживати у спірному будинковолодінні та відмовляються його звільняти, а тому обґрунтовано виходив із наявності підстав передбачених ст. ст. 109, 116 ЖК України та 391 ЦК України для виселення відповідачів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_5, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко