У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості в розмірі 13 тис. грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у справі було укладено договір підряду у вигляді розписки, за умовами якого відповідач винен позивачу грошові кошти, як витрати на ремонт даху його магазину, розташованого по АДРЕСА_1, який був зірваний внаслідок негоди. Раніше відповідач здійснював ремонт даху на вказаному приміщенні, в зв'язку з чим сторони погодили нести витрати порівну, про що відповідачем складено розписку від 30 жовтня 2012 року. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 13 тис. грн.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість в сумі 13 тис. грн, витрати по наданню правової допомоги в сумі 1 200 грн, судовий збір в розмірі 365,40 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалені у справі судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 30 жовтня 2012 року ОСОБА_7 надав ОСОБА_6 розписку, про те, що він винен останньому грошові кошти у розмірі 13 тис. грн, за кришу на бані (а.с. 7 зворот, 19).

Відповідно до листа виконавчого комітету Канівської міської ради від 05 травня 2014 року №94 (а.с. 40), 15 липня 2012 року по території міста пройшов потужний циклон з посиленням вітру від 23, місцями до 30 м/с. Ситуація яка склалась на території міста класифікується, як надзвичайна ситуація мете реологічного характеру місцевого рівня, відповідно до «Класифікатора надзвичайних ситуацій» ДК 019-2010, затвердженого наказом Держспоживтандрату України від 11 жовтня 2010 року №457, код НС 20331, код ознаки 4.6 та 4.7.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов (ст. 866 ЦК України).

За змістом ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, не з'ясував та не перевірив чи є за своєю природою вказані правовідносини такими, що виникли внаслідок укладення договору позики, побутового чи будівельного підряду, не зазначив у рішенні якою нормою матеріального права ці правовідносини регулюються, адже відповідач зазначав, що грошових коштів від позивача він не отримував, проте мала місце усна домовленість щодо виконання певного виду робіт. Крім того, суд першої інстанції не з'ясував чи є вина безпосередньо відповідача у спричинені позивачу збитків, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем ремонт даху магазину, який належить позивачу, здійснювався у 2006 році, а 15 липня 2012 року поривом вітру було цей дах зірвано. Крім того, судом залишено поза увагою, що позивач у позовній заяві посилається на те, що дах магазину було пошкоджено 16 липня 2012 року, в той час як стихія мала місце саме 15 липня 2012 року (а.с. 40). Суд першої інстанції не надав належної та обґрунтованої оцінки наявним у справі доказам, не з'ясував які саме зобов'язання були передбачені укладеною угодою між сторонами, чи виконані зобов'язання з боку позивача перед відповідачем та навпаки, оскільки зі змісту розписки вбачається, що відповідач винен позивачу 13 тис. грн за кришу бані (а.с. 19). Водночас, судом першої інстанції залишено поза увагою, що стихійне лихо, на яке сторони посилались, як на результат виникнення спірних правовідносин мало місце 15 липня 2012 року, натомість розписка відповідачем була написана 30 жовтня 2012 року.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною 1 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 01 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук