Справа № 199/2635/14-ц
09 грудня 2014 року Амур-Нижньодніпровський районний суду м. Дніпропетровська
У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Грицай А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
Відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим позивач, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, став вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, однак вказану вимогу відповідачка залишив без задоволення. Станом на 13.03.2014 року заборгованість по кредиту становить 2012852,06 гривень, з яких заборгованість по кредиту 403860,65 грн., заборгованість по процентам 663644,76 грн., пеня 945345,65 грн..
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим позивач, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, став вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, однак вказану вимогу відповідачка залишив без задоволення. Станом на 13.03.2014 року заборгованість по кредиту становить 2012852,06 гривень, з яких заборгованість по кредиту 403860,65 грн., заборгованість по процентам 663644,76 грн., пеня 945345,65 грн..
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст.590 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно з п. 41 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.
При вирішенні даного спору, суд зазначає, що відповідачка не виконує свої зобовязання відповідно до умов кредитного договору, заборгованість, яка виникла у нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 2012852,06 гривень.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
У ч.ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Позивачем суду наданий реєстр відправки повідомлень про наявність боргу від 01.11.2012 року, зокрема ОСОБА_1, однак доказів отримання відповідачкою вимоги про звільнення квартири у добровільному порядку, суду не надано, тому в частині позову про виселення відповідачки та інших осіб з квартиру №27 в будинку №77 по прос. Воронцова у м. Дніпропетровську суд вважає відмовити.
Також суд вважає стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3 654,00 гривні судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525-526, ч.3 ст. 549, 551, 589, 590, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: