Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства та незаконним рішенням суду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 06 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Чернівецької області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства та незаконними рішеннями суду.

Посилаючись на те, що його несправедливо й незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, а також застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, унаслідок чого він зазнав тяжких моральних страждань, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь 8 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Під час розгляду справи позивач відмовився від вимог до прокуратури Чернівецької області про стягнення витрат на правову допомогу й така відмова прийнята судом згідно ухвали від 17 липня 2014 року.

Також ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2014 року прийнято відмову від вимог про стягнення з Державного бюджету України 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої у зв'язку з незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та незаконним засудженням з відповідним зменшенням суми морального відшкодування до 50 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 32 358 грн на відшкодування моральної шкоди.

Зобов'язано Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку на користь ОСОБА_1 з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України - 32 358 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 06 листопада 2014 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 14 жовтня 2008 року СВ ПМ ДПА в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 205 КК України.

Того ж дня, ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 115 КПК України ( в редакції 1960 року) та 16 жовтня 2008 року обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

27 листопада 2008 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 290 КК України.

Вказані кримінальні справи були об'єднані в одне провадження, у ході розгляду кримінальної справи дії ОСОБА_1 було перекваліфіковано з ч. 2 ст. 205 КК України на ч. 1 ст. 205 КК України.

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2010 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України та призначено міру покарання у вигляді двох років обмеження волі, за ч. 3 ст. 209 КК України - виправдано.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 01 березня 2011 року вирок районного суду скасовано й справу направлено на додаткове розслідування.

У ході проведення додаткового розслідування, постановою слідчого ОВС СП ПМ ДПА в Чернівецькій області від 28 березня 2011 року припинено кримінальне переслідування ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 209 КК України, за відсутністю складу злочину.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, але у зв'язку зі спливом строків давності, ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 травня 2012 року на підставі ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено від покарання.

Приписами ч. 1 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, а ч. 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду встановлюється законом.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», яким урегульовані правовідносини сторін визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода (п. 5 ст. 3 зазначеного Закону).

Таким чином, установивши, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 було закрито не за реабілітуючими обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов вірного й обґрунтованого висновку про те, що у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди, а відтак й відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При вирішенні спору судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції немає, оскільки висновки суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 зроблені вірно.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко