Гусятинський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2015 р. Справа № 1904/1232/2012

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі Рудніцькій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин подання головного державного виконавця відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, встановлених виконавчим документом.

В обґрунтування вимог вказує, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в сумі 46 901,55 грн.. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Застосовано привід до боржника через органи внутрішніх справ. Неодноразово здійснювалися виїзди за місцем реєстрації боржника, проте останнього за місцем проживання не було. Згодом, з метою виявлення майна боржника були направлені запити до різних реєстраційних служб. Боржник на офіційні попередження не реагує та ухиляється від сплати вищевказаних коштів. Рішенням суду не виконане. З цих підстав та враховуючи, що згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області боржник документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон головний державний виконавець просить подання задовольнити.

У судове засідання представник відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши подання, дослідивши наявні докази у справі, прийшов до висновку, що подання до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом, встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області знаходиться виконавчий лист № 1904/1232/2012 від 03.12.2012 року, виданий Гусятинським районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в сумі 46 901,55 грн..

У відповідності до ст.ст. 3, 18, 20, 24 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем прийнято виконавчий документ до виконання та 11.01.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам для відома та виконання.

З вищевказаної постанови вбачається, що боржнику ОСОБА_2 надано строк до 18.01.2013 року для добровільного виконання.

В період з 23.01.2013 до 16.01.2015 року з метою виявлення майна боржника, його доходів державним виконавцем направлені відповідні запити в реєструючі органи, до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України.

Згідно відповіді державної інспекції сільського господарства в Гусятинському районі сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстрована.

Транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані, що стверджується довідкою, виданою ВДАІ УМВСУ в Тернопільській області.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.10.2014 року станом на вказану дату ОСОБА_2 має зареєстровано на праві власності 1/5 частину квартири за адресою смт. Гримайлів, вул. Шевченка Т., 29 Гусятинського району.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України інформацію про ОСОБА_2, як особу-боржника, яка працює за трудовим договором та цивільно-правовими договорами, про останнє відоме місце роботи, яка отримує пенсію не знайдено.

Згідно відповіді Державної податкової служби України на запит про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи ОСОБА_2, інформація відсутня.

Згідно відповіді Державної податкової служби України на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває.

З адресної довідки від 21.10.2014 року, встановлено, що ОСОБА_2 не значиться в Гусятинському районі.

Згідно довідки управління державної міграційної служби України в Тернопільській області за №02/882 від 26.01.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії АХ №635753, виданим 04.07.2003 року органом 1900.

Згідно постанови головного державного виконавця від 09.02.2015 року вирішено здійснити привід боржника ОСОБА_2 до державного виконавця відділу ДВС Гусятинського РУЮ на 13.02.2015 року на 10.00 год. через органи внутрішніх справ.

Проте, як вбачається з рапорту ДІМ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області від 13.02.2015 року ОСОБА_2 не представилося за можливе доставити приводом у відділ ДВС Гусятинського РУЮ у звязку з перебуванням останнього у всеукраїнському розшуку.

Відповідно до актів державного виконавця від 18.04.2013 року, 12.12.2014 року встановлено, що виїздом державного виконавця по місцю проживання боржника в смт. Гримайлів Гусятинського району встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за даною адресою більше десяти років.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобов'язання, а також ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням є підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду його за кордон до їх виконання.

Згідно з вимогами ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Крім того, в силу вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь - яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров'я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

З вищевказаних вимог закону слідує те, що застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України слід вважати доцільним у випадках, коли особи ухиляться від виконання зобовязання, покладеного на нього рішенням суду.

Наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Таким чином, доводи державного виконавця, зазначені у поданні, не є достатньою підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відтак, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань відсутній та в поданні державним виконавцем не доведений.

Суд зазначає, що обмеження у виїзді боржника за кордон, котре є винятковим заходом, на даний час є передчасним.

Разом з тим, в поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючого боргу.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В матеріалах подання відсутні докази , які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязання.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено і тих обставин, що ОСОБА_2 покинув територію України та ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань. Із матеріалів подання не вбачається доказів щодо належного повідомлення боржника про необхідність зявитися в органи ДВС.

Крім цього, державний виконавець, участь якого при вирішенні питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України є обовязковою, на розгляд подання не з'явилася, не представила суду для огляду матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду з встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Державний виконавець не позбавлений права повторного звернення із поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзді за кордон боржника ОСОБА_2 у процесі здійснення виконавчого провадження за №1904/1232/2012 від 03.12.2012 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.210, 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу Гусятинського районного суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна