Справа №345/5192/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючої - судді Галущак Л.О.

секретаря Заткальницької Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ „Даноша" про визнання визнання цивільно правового договору недійсним, неправильне оформлення прийняття на роботу з випробувальним терміном, скасування трудового договору від 01.07.2014 року та наказу про прийняття на роботу №147-к від 01.07.2014 року , суд -

В С Т А Н О В И В :

Що позивач звернувся до суду із зазначеним позовом . Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.2014 року йому стало відомо про те, що ТзОВ «Даноша» порушили законодавство України про працю, його цивільні права та інтереси при прийнятті на роботу, а саме, трьохмісячний випробувальний термін, який затягнувся на п'ять місяців не був випробувальним терміном, а виявився цивільно-правовим договором.

В газеті «Вітрина Калуша» від 08.11.2013 року було опубліковано оголошення компанії «Даноша» на набір на вакансію - водія бензовоза у транспортний відділ. Дане оголошення містило конкретні вимоги, а саме: досвід роботи водія бензовозу, оскільки це небезпечний вантаж; наявність дозволу на перевезення небезпечних вантажів; права водія категорії С і Е; запис в трудовій книжці - водій 1 класу. Оскільки, усім цим критеріям він відповідав, то було запропоновано пройти співбесіду й за її результатами адміністрація ТзОВ «Даноша» прийняла його на посаду водія бензовоза з випробувальним терміном три місяці.

Так як, оголошення вакантної посади у газеті є публічною інформацією, то вона стає об'єктом цивільних правовідносин і зокрема предметом цивільних договорів. Якщо публічне оголошення на вакансію водія бензовоза вважати конкурсом, що насправді було, то за результатами двох співбесід та поданих документів він мав найкращий результат, отже, виходячи із публічного оголошення та співбесід із представниками Данії ( перекладач ОСОБА_2), його мали офіційно прийняти на роботу з 03 лютого 2014 року. У відповіді від 08.10.2014 року, підписаній генеральним директором Якобсеном Крістіаном Брокопом, зазначено, що ТзОВ « Даноша» уклало зі ним цивільно - правовий договір про надання послуг водія бензовоза з 03.02.2014 року, хоча згідно оголошення в газеті проводився набір на вакансію водія бензовоза. Адміністрація ТзОВ «Даноша» порушила вимоги законодавства (ст.1152 ЦК України), змінивши умови конкурсу, що є недопустимим.

Твердження ТзОВ « Даноша» про те, що 03.02.2014 року зі ним був укладений цивільно-правовий договір є безпідставними і не відповідає дійсності, оскільки в лютому місяці про такий договір йому не повідомлялось, не зачитувалось і не підписувалось. Він був підписаний обманним шляхом 05.05.2014 року коли він розписувався у акті приймання-здачі робіт за травень місяць. Доказом цього є дата (05.05.14р.), яка зазначена у договорі, та сам акт від 30.05.2014 року, який міститься під договором , а також містить розбіжність строку виконання робіт ( з 05.05.14 по 31.07.14р.) та термін дії договору( з 03.02.14 по 30.05.14р.). Також даний договір не оформлений належним чином, він без підпису і печатки юридичної особи, що свідчить про не укладання договору у розумінні ст.202 ЦК України. Також 03.02.2014 року адміністрація не пропонувала зі своєї сторони укласти цивільно- правовий договір, а він зі своєї сторони, не міг прийняти дану пропозицію, оскільки не здогадувався про її існування.

Ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. Виконання робіт підвищеної небезпеки за договором підряду стосується роботодавців, тобто суб'єктів господарювання в розумінні ГК України, що передбачено ЗУ « Про охорону праці» та постановою КМ України №1107 від 26.10.11р. У відповідності до ст.55 ГК України такими суб'єктами є громадяни України,... які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Виходячи із законів та нормативно-правових актів він не був і не є суб'єктом господарювання і не має дозволу (ліцензії) на виконання робіт підвищеної небезпеки, отже укладений цивільно - правовий договір без дотримання вказаних вимог, є недійсним. Виконання робіт підвищеної небезпеки не оформляються цивільно-правовим договором підряду, а трудовим договором відповідно до вимог закону.

Ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір обов'язково укладається у письмовій формі при умові підвищеного ризику для здоров"я ( на підставі розділу XXI Списку виробництв, робіт, професій і посад працівників), оскільки водії бензовозів належать до даного списку. Без наказу і трудового договору його було допущено до роботи. Пленум ВСУ в постанові « Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що фактичний допуск до роботи прирівнюється до укладення трудового договору, якщо працівника допущено до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу. У розділі 11 п.1.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «Даноша» зазначена ця сама норма закону. В цьому пункті зазначено, що документальне оформлення трудових відносин із працівником є обов'язковим і в тих випадках, коли працівник був фактично допущений до роботи.

Зокрема ст. 26 КЗпП - випробування при прийнятті на роботу - зазначає, що при укладенні трудовою договору обумовлюється угодою сторін випробування, яке вноситься в наказ про прийняття на роботу. Ні письмового договору, ні наказу про прийняття на роботу із зазначенням випробування не оформлялося. Також відповідач нехтує і тим фактом, що він є інвалідом армії 2 групи і випробування не встановлюється при прийнятті на роботу для категорії таких робітників.Трудовий договір від 01.07.2014 року складений без врахування пунктів щодо інвалідності . Окрім того у наказі про прийняття на роботу №147-к від 01.07.2014 року зазначено випробувальний термін 3 місяці, а у трудовому договорі від 01.07.2014 року - один місяць, трудовий договір без номера, підписаний не генеральним директором ТзОВ „Даноша", що свідчить про його незаконність.

Тому просить визнати цивільно - правовий договір від 05.05. 2014 року недійсним та скасувати ; скасувати трудовий договір від 01.07.2014 року; скасувати наказ № 147-к від 01.07.2014 року про прийняття на роботу; зобов'язати ТзОВ «Даноша» здійснити переоформлення його прийняття на роботу з 01.07.2014 року на 03.02.2014 року із записом у трудовій книжці.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, а також просять визнати цивільно - правовий договір від 03.02. 2014 року недійсним та скасувати ; визнати цивільно - правовий договір від 05.05. 2014 року недійсним та скасувати ; визнати неправильне оформлення прийняття на роботу з випробувальним терміном; визнати трудовий договір від 01.07.2014 року недійсним та скасувати; визнати наказ № 147-к від 01.07.2014 року про прийняття на роботу недійсним та скасувати; зобов'язати ТзОВ «Даноша» здійснити переоформлення на роботу з 01.07.2014 року на 03.02.2014 року з укладенням нового трудового договору про прийняття на роботу ; зобов'язати ТзОВ «Даноша» при переоформленні здійснити новий запис у трудовій книжці „ водій автотранспортних засобів ( бензовоз) ".

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав , в його задоволенні просить відмовити за безпідставністю позовних вимог з мотивів наведених у письмовому запереченні ( а.с. 22-25 ) .

Суд, вислухавши доводи сторін , свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов до задоволення не підлягає , виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2014 року між ТзОВ «Даноша» (замовник) та ОСОБА_1 (підрядник) був укладений цивільно-правовий договір, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов"язання виконувати послуги водія бензовоза в строк з 03.02.2014 року по 30.04.2014 року Згідно актів приймання-здачі робіт від 28 лютого, 31 березня та 30 квітня 2014 року позивачу було сплачено вартість наданих послуг в повному обсязі ( а.с.26-29).

05 травня 2014 року між ТОВ «Даноша» та ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий зговір про виконання робіт, відповідно до якого позивач зобов'язався надавати послуги водія безовоза й згідно актів приймання-здачі робіт від 30 .05.2014 року, від 30.06.2014 року замовник прийняв виконані роботи й відповідно проведено оплату ( а.с.30-32).

Згідно п. 1.1 договору підрядник виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов"язкове державне соціальне страхування у зв"язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що за виконану роботу Замовник сплачує підряднику винагороду згідно актів виконаних робіт.

Термін дії договору визначено , а також зазначено, що за угодою сторін та відсутності взаємних претензій договір може бути продовжено.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

КЗпП України у ст. 21 визначає поняття трудового договору.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов'язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов'язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці. У разі не гарантування безпечних умов праці робітник має право відмовитися від виконання роботи без настання для нього яких-небудь негативних наслідків.

За цивільно-правовими договорами підрядник зобов`язується виконати на свій страх і ризик визначену роботу за завданням замовника.

Під час укладання цивільно-правових договорів процес праці виконавця не регламентується. Підрядник сам організовує свою роботу, визначає час початку і закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи і її тривалість на свій розсуд. У випадку виконання завдання за договором підряду та інших договорів цивільного права процес праці та умови її застосування перебувають за межами зобов'язальних правовідносин. Праця слугує тут лише способом виконання зобов'язань.

Натомість працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов'язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконати певну роботу у визначений проміжок часу.

За цивільно-правовими договорами встановлюється тільки кінцевий термін виконання завдання.

Саме виконання працівником конкретної функції, нерозривно пов'язане із підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові, і відокремлює трудовий договір від цивільно-правових договорів, предметом яких є лише визначений результат праці, виконання індивідуального трудового завдання (замовлення, доручення), здійснюваного без підпорядкування виконавця роботи внутрішньому трудовому розпорядкові на підприємстві, в організації чи установі власника.

Під час укладання трудового договору працівник зобов'язується виконувати обов'язки, що входять до його трудової функції, особисто своєю працею.

Натомість, укладаючи договір підряду, підрядник відповідає за кінцевий результат праці і може залучати до виконання роботи за договором інших осіб.

У разі неналежного виконання трудових обов'язків працівник може бути притягнутий до дисциплінарної і матеріальної відповідальності.

За договором підряду незалежно від того, хто допустив неналежне виконання договору (сам підрядник або субпідрядники), відповідальність перед замовником несе підрядник, що підписав договір.

У трудових договорах праця оплачується у різних формах саме за виконання працівником трудової функції у виробничому колективі залежно від фактично витраченої її кількості та якості.

За договором підряду оплачується готовий результат праці підрядника, за договором доручення - виконання індивідуального конкретного завдання, за авторським договором - виконання у встановлений термін замовлення на створення будь-якого визначеного твору.

Характерною відмінністю цих видів договорів є те, що в цивільно-правових договорах має місце рівність сторін.

У трудовому договорі переважають відносини підпорядкування працівника роботодавцю.

Трудове законодавство забезпечує особі, яка працевлаштовується на роботу за трудовим договором, низку істотних гарантій. Так, роботодавцю забороняється необґрунтовано відмовляти особі у прийомі на роботу; не допускається будь-яке пряме або непряме обмеження прав або встановлення переваг при прийомі на роботу з обставин, не пов'язаних із діловими якостями працівника (недопущення дискримінації); працівник має право на щорічну відпустку, соціальне страхування та інші трудові і соціально-побутові пільги і переваги.

Особа, яка працює за цивільно-правовим договором, не має права на оплачувану іншою стороною договору відпустку на відміну від працівника, що працює за трудовим договором, якому щорічно надається відпустка.

Цивільно-правовий договір - вид договору, який укладається відповідно до вимог не трудового, а цивільного законодавства.

За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а його результат. Він визначається після закінчення роботи та оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (послуг), на підставі яких здійснюється їх оплата. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його рамками, метою договору є отримання певного матеріального результату. Особа, що виконує роботу на підставі такого договору, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, вона сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Законодавство про працю на такі відносини не поширюється.

Враховуючи роз'яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за договором підряду процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення.

За трудовим договором, працівника приймають на роботу включеного до штатного розпису установи з обов'язковим підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку та внесенням відповідного запису до трудової книжки. Працівникові створюються всі умови, потрібні для виконання визначених договором робіт, гарантується виплата заробітної плати, а також встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Судом встановлено, що станом на 03.02.2014 року у штатному розписі працівників ТзОВ „Даноша" посада водія бензовоза відсутня ( а.с. 96-101), а також зайняті і всі вакансії водія автотранспортних засобів та водія автомобіля ( а.с.100), що підтверджується наказами про прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників і розірвання з ними трудового договору ( а.с.118-133) та довідкою про наявність / відсутність вакансій водіїв в період з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року ( а.с.163).

Таким чином, суд приходить до висновку , що у час відсутності посади водія бензовоза по штатному розпису, а також без наявності вакансії з позивачем не міг укладатись трудовий договір.

Із наказу №149-к від 17.06.2014 року вбачається, що внесено зміни в штатний розпис ТзОВ „Даноша" й доповнено посадою водій ( бензовоза) ( а.с.87-94).

Із заяви позивача від 01.07.2014 року вбачається, що він просить прийняти його на роботу водієм (бензовозо) з 01.07.2014 року ( а.с.116). Відповідно до наказу № 147-к від 01.07.2014 року позивача прийнято на роботу на посаду водій ( бензовоза) й 01.07.2014 року з ним укладено трудовий договір ( а.с. 33-35).

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо непідписання ним цивільно - правових договорів та актів приймання-здачі робіт, а тому суд не бере до уваги твердження позивача що дані договори він не підписував. Також позивачем не спростовано і факту написання ним заяви від 01.07.2014 року про прийняття його на роботу водієм ( бензовоза).

Таким чином, суд вважає, що між сторонами був укладений саме цивільно-правовий договір на виконання обумовленої у договорі роботи, а не трудовий договір.

Відповідно до ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Випробування не встановлюється при прийнятті на роботу... інвалідів, направлених на роботу відповідно до рекомендації медико-еоціальної експертизи.

З вказаної вище норми КЗпП України вбачається, що випробування не встановлюється для інвалідів, направлених на роботу відповідно до рекомендації медико-еоціальної експертизи . Позивач на роботу був прийнятий на загальних підставах , а тому його твердження про те, що не було підстав на укладення випробувального терміну є безпідставним.

Відповідно до статті 27 КЗпП строк випробування при прийнятті на роботу не може перевищувати трьох місяців. При цьому закон не забороняє встановлювати менший строк випробування або взагалі не встановлювати його.

Щодо розбіжностей строку випробувального терміну у наказі про прийняття на роботу та у трудовому договорі ( а.с. 33-35) , то відповідно до наказу № 385/5 від 29.12.2014 року ТзОВ „Даноша" внесено зміни в п. 1 наказу ТзОВ „Даноша" №147-к від 01.07.2014 року, а саме слова „3 місяці" замінено словами „ 1 місяць" (а.с.48).

Отже , вимоги позивача про визнання цивільно - правового договору від 03.02. 2014 року недійсним та скасування ; визнання цивільно - правового договору від 05.05. 2014 року недійсним та скасування ; визнання неправильним оформлення прийняття на роботу з випробувальним терміном; визнання трудового договору від 01.07.2014 року недійсним та скасування; визнання наказу № 147-к від 01.07.2014 року про прийняття на роботу недійсним та скасування; зобов'язання ТзОВ «Даноша» здійснити переоформлення на роботу з 01.07.2014 року на 03.02.2014 року з укладенням нового трудового договору про прийняття на роботу ; зобов'язання ТзОВ «Даноша» при переоформленні здійснити новий запис у трудовій книжці „ водій автотранспортних засобів ( бензовоз) " не підлягають задоволенню.

По-скільки позов позивача є необгрунтованим , то суд вважає, що для необгрунтованих позовів не існує строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626, 837 ЦК України, 21,26,27 КЗпП України, ст. 60, 210 , 213-215 ЦПК України , суд -

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ „Даноша" про визнання визнання цивільно правового договору недійсним, неправильне оформлення прийняття на роботу з випробувальним терміном, скасування трудового договору від 01.07.2014 року та наказу про прийняття на роботу №147-к від 01.07.2014 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу його проголошення.

ГОЛОВУЮЧА :