УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування, пені за прострочення виплати страхового відшкодування та пені за порушення прав споживача за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 9 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 вересня 2014 року в м. Борисполі на перехресті вул. Київський шлях та вул. Луговій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля марки «Volkswagen Multivan», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 Внаслідок зазначеної пригоди належний їй автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Зазначала, що відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження від 4 вересня 2014 року розмір майнової шкоди, завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 119 934 грн 07 коп. Крім того, згідно полісу від 24 квітня 2014 року цивільна відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 2170» була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Вказувала, що повідомляла відповідача про страхову подію, а також зверталась до нього з вимогою про виплату страхового відшкодування, на що отримала відмову у зв'язку з тим, що особа яка керувала автомобілем марки «ВАЗ 2170» не мала посвідчення водія, тобто володіла транспортним засобом неправомірно, тому цивільно-правова відповідальність такої особи не є застрахованою у розумінні ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів». Вважаючи зазначену відмову неправомірною звернулась до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 50 тис. грн. Крім того, просила стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 808 грн 23 коп. та пеню за порушення прав споживача у розмірі 66 тис. грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 9 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктом 1.6 Правил дорожнього руху передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» - право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до визначень Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно із п. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Спецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 був позбавлений права керування транспортними засобами, не мав законних підстав для керування автомобілем марки «ВАЗ 2107», підстави для стягнення страхового відшкодування із страхової компанії відсутні, оскільки дія страхового полісу від 24 квітня 2014 року на ОСОБА_7 не розповсюджується.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 9 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана