Справа № 159/1042/15-ц
Провадження № 2/159/445/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 27 березня 2015 року

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповдача - адвоката Бжезицького Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що їх батьки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 за час подружнього життя спільно збудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1. 25.12.80 р. було зареєстроване права власності на вищевказане майно на ім"я їх батька. Відповідач у справі є їх братом. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх матір. Після смерті останньої відкрилась спадщина на ? частину вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Сторони у справі та їх батько як спадкоємці першої черги постійно проживали у вищезазначеному будинку на час смерті матері, а тому прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно, після смерті матері кожна із сторін стала власником 12, 5 % спадкового будинку, а їх батько - 62, 5 %. Свої спадкові права жоден із спадкоємців на той час не оформляв. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько. Після смерті останнього відкрилась спадщина на 62, 5 % будинковолодіння. Сторони у розглядуваній справі, а також мати їх батька - їх бабуся - ОСОБА_7 вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину за законом. Частка у спірному будинковолодінні, на яку відкрилась спадщина після смерті батька, складає 62, 5 %, що ділиться між чотирма спадкоємцями в рівних частках і кожному з них припадає на 15, 63 % часток у праві власності на вказане вище нерухоме майно. Зазначають, що кожній із сторін у праві власності на спірне спадкове нерухоме майно припадає по 28, 13 %, а матері їх батька - 15, 63 %. 19.01.11 р. матір їх батька і їх бабуся склала заповіт на належну їй частку у спірному майні на коисть відповідача та померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті останньої відкрилась спадщина на 15, 63 % належних їй часток у праві власно ті на спірне майно. На час смерті бабусі відповідач проживав разом з нею та прийняв спадщину, відтак його частка у спірному майні склала 43, 75 %. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.12.14 р. було визнано за відповідачем право власності на 43, 76 % частки у спірному будинковолодінні. Вважають, що їм належить 56, 24 % у праві власності на спірне майно. Оформити свої спадкові права їм утруднено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. А тому просять позов задовольнити та визнати за кожним з них право власності на 28, 12 % спірного майна в порядку спадкування за законом після смерті їх батьків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що, в дійсності, вона не прийняла спадщини після смерті свої матері, а частку у спірному домоволодінні для формулювання своїх позовних вимог визначила відповідно до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.12.14 р. у справі за позовом відповідача у розглядуваній справі. Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просить позов задовольнити. Суду додатково пояснила, що а частку у спірному домоволодінні для формулювання своїх позовних вимог визначила відповідно до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.12.14 р. у справі за позовом відповідача у розглядуваній справі, погодивши з позивачем ОСОБА_1 поділ спадщини, що залишилась, наполовину. Просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник - адвокат - в судовому засіданні позову не визнали, суду пояснили, що позивачами належні їм частки у позовних вимогах визначені невідповідно до вимог чинного законодавства, так як позивачеві ОСОБА_1 належить менша частка у спадщині, ніж вона визначає у своїх позовних вимогах, так як вона не прийняла спадщини після смерті матері сторін. А позивачеві ОСОБА_2 належить більша частка у спадщині, ніж вона визначає у своїх позовних вимогах, так як вона прийняла спадщини як після смерті матері сторін, так і після смерті батька сторін. Частка ж відповідача у рішенні Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.12.14 р. у справі за його позовом до позивачів у розглядуваній справі, вирахувана невірно. Просять вирішити справу згідно з чинним законодавством.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обох позивачів є підставними, однак, вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають до часткового, а вимоги позивача ОСОБА_2 - до повного задоволення.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_4 - батько сторін - ОСОБА_6, що стверджується копіями свідоцтв: про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, виданого 26.06.75 р. міськвідділом ЗАГСу м. Ковеля Волинської обл.; про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, виданого 10.05.74 р. міськвідділом ЗАГСу м. Ковеля Волинської обл.; про укладення шлюбу ОСОБА_1 гр. ОСОБА_10 16.05.92 р. серії НОМЕР_3, виданого 16.05.92 р. міськвідділом ЗАГСу м. Ковеля Волинської обл.; про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_4, виданого 01.02.08 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської обл., про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 серії НОМЕР_5, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської обл., а також копією паспорта позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_6, виданого 07.03.97 р. Ковельським МРВ У МВС України у Волинській області, у якому мається штамп про шлюб позивача ОСОБА_2 із гр. ОСОБА_11 27.10.95 р..

Наведене вище відповідачем та його представником - адвокатом - не оспорюється.

Відповідно до ст. 1 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями ст. 1 217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1 261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як слідує із змісту ч. 1 ст. 1 267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Після смерті матері сторін - ОСОБА_5 - відкрилась спадщина на 1/2 частку (у відсотковому 50/100) спірного домоволодіння як спільного сумісного майна ОСОБА_5 та її чоловіка - ОСОБА_6 - батьків сторін.

Позивач ОСОБА_2, відповідач у справі та батько сторін - ОСОБА_6 - як спадкоємці першої черги за законом і такі, що на час смерті спадкодавиці - ОСОБА_5 - проживали разом з нею, прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_1 спадщини після смерті матері сторін не прийняла що стверджується і довідкою № 351 від 17.03.15 р., виданою РЖКП № 1 (м. Ковель) про реєстрацію осіб у спірному домоволодінні в період з 27.05.77 р. по даний час.

Таким чином, частка як позивача ОСОБА_2, так і відповідача та батька сторін - ОСОБА_6 у спадковому домоволодінні після смерті ОСОБА_5 склала по 1/6 кожному (1/2 частка у домоволодінні: 3 осіб = 1/6 частка у домоволодінні, або, у відсотковому значенні - 16, 67 (50 : 3 особи = 16,67). Крім того, з врахуванням частки, що припадає батькові сторін, його частка після прийняття спадщини після смерті матері сторін, а його - дружини, склала 4/6 частки (1/2 + 1/6 =4/6), або у відсотковому відношенні - 66, 67 (50+16,67 = 66,67).

Жоден із вищезазначених спадкоємців спадщину після смерті ОСОБА_5 не оформляв.

Після смерті батька сторін - ОСОБА_6 - відкрилась спадщина на належні останньому 4/6 частки, або, у відсотковому відношенні, 66,67 спірного будинковолодіння. Усі сторони по справі та матір їх батька - ОСОБА_7 - після смерті ОСОБА_6 у встановленому законом порядку як спадкоємці першої черги прийняли спадщину.

Частка будинковолодіння, на яку відкрилась спадщина після смерті батька сторін складала 4/6, або, у відсотковому відношенні, 66,67 спірного домоволодіння.

Отже, кожному із вищезазначених чотирьох спадкоємців, припало по 1/6 (4/6 : 4 особи = 1/6), або, у відсотковому відношенні, 16, 67 (66,67 : 4 = 16,67) у спірному спадковому нерухомому майні.

Таким чином, у спадковому будинковолодінні після смерті обох батьків сторін позивачеві ОСОБА_1 стало належати 1/6 частка, або, у відсотковому відношенні, 16,67 спірного домоволодіння після смерті батька сторін; позивачеві ОСОБА_2 - 1/3 (1/6 + 1/6), або, у відсотковому відношенні, 33, 34 (16, 67 + 16, 67) після смерті як матері, так і батька сторін.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 61 ЦПК України, серед підстав звільнення від доказування є наявність обставин, встановлених судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили.

За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.2.14 р. у справі Ковельського міськрайсуду Волинської області № 159/7 290/14 - ц провадження № 2/159/1 692/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поділ спадкового будинку, за ОСОБА_3 - відповідачем у розглядуваній справі, визнано право власності на 43, 76 частини спірного будинковолодння в порядку спадкування після смерті батьків сторін та їх бабусі - ОСОБА_7.

Згідно з копією техпаспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого 04.06.14 р. ТОВ "Бюро оцінки та інвентаризації", спірне домоволодіння є спорудженим у 1970 - 1975 р. р., та до його складу входять: житловий будинок А -, що має загальну площу 87, 4 кв. м., житлову - 63, 2 кв. м.; прибудова - а, гараж - Г, хлів - Б, літня кухня - В, огорожа - 1 та ворота - 2.

Судом встановлено, що батьки сторін мали у власності спірне домоволодіння, власником якого за реєстраційним посвідченням № 3 916 від 25.12.89 р., виданим Волинським облбюро техінвентаризації значився батько позивачів - ОСОБА_6, та померли, відповідно, у 2005 та 2007 р. р.. За відповідачем у судовому порядку визнано право власності на 43, 76 спірного домоволодіння як успадковані ним як після смерті батьків сторін за законом, так після смерті бабусі сторін - за заповітом. Позивач ОСОБА_2, відповідач та батько сторін - ОСОБА_6 - вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері сторін - ОСОБА_5. Своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформили. У подальшому усі сторони та матір ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - також вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6. Згодом ОСОБА_7 померла

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А тому на даний час є підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності лише на ту частку у спірному домоволодінні, що прийнята нею як спадщина після смерті батька сторін. В решті позовних вимог вказаного відповідача слід відмовити.

Є підстави для визнання і за позивачем ОСОБА_2 права власності на ту частку у спірному домоволодінні, що прийнята нею як спадщина після смерті обох батьків сторін, з врахуванням меж позовних вимог вказаного позивача. Підстав для виходу за межі позовних вимог позивача ОСОБА_2 суд не вбачає.

Посилання позивачів на ту обставину, що їм у рівних частках належить та частина спірного домоволодінні, що залишилась не визначеною як така, що належить відповідачеві, не може бути прийняте судом до уваги, так як не відповідає вимогам законодавства.

Угоди про зміну часток у спадщині сторони не досягли.

Оскільки позивачі просять визнати за ними право власності на певні частини спірного домоволодіння не у частковому вираженні, а у відсотковому, суд, з врахуванням того, що за судовим рішенням права власності відповідача у цьому ж домоволодінні визначено у відсотковому відношенні, вважає за можливе визначити власність позивачів у спірному домоволодінні у відсотковому відношенні.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати має бути повністю покладено на відповідача, з врахуванням пропорційності задоволення вимог позивача ОСОБА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 1 216, 1 217, 1 220, 1 233, 1 261, 1 251, 1 258, 1 267 - 1 270, 1 272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 16, 67 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Ковелі Волинської обл..

В решті позову - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 28, 12 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а також - батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Ковелі Волинської обл..

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 190 (сто дев"яносто) грн. 16 коп. судових витрат, а на користь ОСОБА_2 - 320 (триста двадцять) грн. 67 коп. судових витрат.

Рішення бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк