АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/1179/2015 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Тимчасова Адміністрація «ПАТ Старокиївський Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіною Л.О. було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на поточному рахунку ОСОБА_2 на виконання вимог договору банківського рахунку. Заборонити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» вчиняти дії, спрямовані на відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 в ПАТ «Старокиївський банк» (а.с.9-10).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року заяву задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти в розмірі 196, 000 грн., які обліковуються на рахунку ОСОБА_2, відкритому в ПАТ «Старокиївський банк» на виконання умов договору банківського вкладу від 16 квітня 2014 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали про відмову у забезпечені позову.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що позивачем не було надано жодного доказу, які б свідчили про необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову.

Справу розглянуто без участі сторін. Судом про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись (а.с.39, 48-50).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення оскільки предметом позову є договори банківського рахунку, на які надійшли кошти.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і заходяться або в нього або в інших осіб.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, встановлених частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Ст.152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які не є вичерпаними. При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Зазначеною нормою закону також визначено випадки недопущення забезпечення позову певними видами.

Як вбачається з вимог позовної заяви, позивачем ставиться питання про визнання правочинів недійсними, а саме договорів банківських вкладів, укладених ОСОБА_2 з ПАТ «Старокиївський банк» (а.с.1-7).

В даному випадку предметом позову є в тому числі грошові кошти, що обліковуються на рахунку відповідача, а отже накладення арешту на грошові кошти в розмірі 196, 000 грн., які обліковуються на рахунку ОСОБА_2, відкритому в ПАТ «Старокиївський банк» на виконання умов договору банківського вкладу від 16 квітня 2014 року, є цілком виправданим, оскільки невжиття заходів може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення вимог позивача про визнання правочинів недійсним.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як такої що постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи скарги висновок суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: