Справа № 303/4981/15
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: Куцина М. М,

суддів: Собослоя Г.Г., Бондаренка Ю. О.,

при секретарі: Дашковська С. О

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 серпня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 06 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського обслуговування, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 2500 гривень строком до 06 січня 2013 року, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом.

Відповідач зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредитних коштів не виконав. Станом на серпень 2015 року заборгованість відповідача складає - 8515 грн. 39 коп., зокрема: заборгованість по кредиту - 889 грн. 27 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 410 грн. 83 коп.; комісія за РО - 257 грн. 83 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 6957 грн. 46 коп..

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи та з підстав, передбачених ст.ст. 526, 527, 530, 612, 623, 625-631, 1050-1054 , 1066-1074 ЦК України, просив у суді першої інстанції стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за договором банківського обслуговування від 06 липня 2011 року в розмірі 8515 грн. 39 коп., в тому числі заборгованості по кредиту - 889 грн. 27 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 410 грн. 83 коп.; комісія за РО - 257 грн. 83 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 6957 грн. 46 коп..

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 серпня 2015 року позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь позивача заборгованість за договором банківського обслуговування від 06 лютого 2011 року - 6515 (шість тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 39 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 889 грн. 27 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 410 грн. 83 коп.; комісії за РО - 257 грн. 83 коп.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань - 4957 грн. 46 коп..

Вирішено питання про судові витрати.

Представник позивача не погодившись з рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовної вимоги про стягнення пені, просить рішення суду у цій частині змінити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по пені у сумі 6.957.46 гривень.

Разом із цим, апелянт просить залишити без змін рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у сумі 889 грн. 27 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 410 грн. 83 коп.; комісії за РО у сумі 257 грн. 83 коп..

У іншій частині позову рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржено.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції з підстав, передбачених ч.3 ст.551 ЦК України, відповідачеві незаконно зменшено розмір пені з суми 6.957.46 гривень до суми 4957.46 гривень внаслідок урахування майнового стану позивача та ступеню виконання ним кредитного зобов'язання.

Відповідач у суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія вважає, що, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, може розглянути справу за відсутністю представника позивача, оскільки його було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Отже, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не виконано взяте на себе зобов'язання за кредитним договором та поклав на відповідача обов'язок повернути кредитні кошти та пеню кредитору.

Також, суд першої інстанції із підстав, передбачених ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір стягнення з відповідача пені із суми 6.957.46 гривень до суми 4957.46 гривень .

Судова колегія погоджується із висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі ст.ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Вимогами ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належним йому, відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлені наступні факти.

06 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем було укладено договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00049790, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 2500 грн. терміном до 06 січня 2013 року.

Відповідно до умов Договору банківського обслуговування, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У свою чергу, відповідачем порушено свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, які передбачені п.2.5 кредитного договору, у зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість за кредитом.

Факт заборгованості відповідача за кредитним договором стверджується розрахунком позивача, яка станом на серпень 2015 року становить - 8515 грн. 39 коп., зокрема, заборгованості по кредиту - 889 грн. 27 коп.; заборговані по процентам за користування кредитом - 410 грн. 83 коп.; комісії за РО - 257 грн. 83 коп.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань -6957 грн. 46 коп.

Розрахунок заборгованості визначений позивачем за даним кредитним договором відповідачем у суді першої інстанції не оспорювався.

Суд першої інстанції, враховуючи положення ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір стягнення з відповідача пені з суми 6 957, 46 гривень до суми 4 957, 46 гривень .

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть учать у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу - відсутність негативних наслідків для позивача.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про неправомірність зменшення пені не можуть бути взяті до уваги зважаючи на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про зменшення розміру пені було правильно враховано положення ч.1 ст.551 ЦК України.

За таких обставини судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , який, вирішуючи питання про зменшення розміру пені застосував норми ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки розмір неустойки значно перевищується розмір заборгованості та відсотків.

В іншій частині рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку не перевірялося.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: