Дата документу 18.03.2015 Справа № 2-1165/10
Провадження № 2-зз/334/1/15
УХВАЛА

18 березня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі головуючого- судді Нікітенко Н.П., при секретарі Сагайдак Г.В., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову , встановлених ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2010 року № 2-з-15/2010 по справі № 2-1165/10 за позовом ВАТ ВТБ Банк до нього та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді накладення арешту на майно, що належить йому, а саме: квартира АДРЕСА_1; автомобіль Таврія, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, автомобіль Тойота Превія ,1993 року випуску, державний номер НОМЕР_2, а також на все рухоме та нерухоме майно, яке буде виявлено в ході виконання ухвали суду органами державної виконавчої служби, заборони ЗМБТІ та державним нотаріальним конторам оформлення та видачі документів про відчуження зазначеної квартири до розгляду справи по суті, заборони ДАІ УМВС України в Запорізькій області зняття з реєстрації, оформлення та видачу документів по відчуженню вказаних автомобілів до розгляду справи по суті та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду йому за межі України з вилученням у нього паспорту громадянина України для виїзду за кордон до розгляду справи по суті.

В заяві ОСОБА_2 зазначив , що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2010 по справі № 2-1165/10 в ході виконавчого провадження було реалізовано належне йому майно, яке було предметом іпотеки за договором з Банком, а саме: житловий будинок №1 за адресою: с.Гнаровське, вул..Набережна, Вільнянського району Запорізької області; земельна ділянка за цією ж адресою та квартира за адресою : АДРЕСА_2 .

Кошти від реалізації іпотечного майна в сумі 844359 грн. було перераховано стягувачу.

Постановою державного виконавця від 27.06.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу.

На теперішній час жодних виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2-1165/10 не існує.

Крім цього, на теперішній час , згідно закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, заборонено примусове звернення стягнення на інше, крім того, що було предметом іпотеки , майно боржника за кредитним договором, укладеним з визначенням суми кредиту в іноземній валюті.

Оскільки предметом іпотеки , укладеним на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором були тільки житловий будинок за адресою с.Гнаровське, вул..Набережна,1 Вільнянського району Запорізької області із земельною ділянкою при будинку та квартира за адресою АДРЕСА_3, звернення стягнення на інше належне боржнику майно, на яке накладено арешт в порядку забезпечення позову, є неможливим. Також застосування такого заходу, як тимчасове обмеження виїзду за кордон можливе в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Він не ухилявся від виконання рішення суду, всіляко сприяв його виконанню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник-адвокат ОСОБА_1 заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник стягувача - ПАТ ВТБ Банк в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, заперечень проти заяви не надав.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області пояснив суду, що в ході виконавчого провадження було реалізовано належне боржнику майно, яке було предметом іпотеки, при цьому боржник ОСОБА_2 від виконання рішення не ухилявся, перешкод діям державного виконавця не чинив, у державного виконавця не було підстав для звернення до суду з поданням про встановлення тимчасової заборони виїзду за кордон для боржника. Постановою державного виконавця від 27.06.2014 року виконавчий лист повернуто банку-стягувачу. Після цього стягувач до виконавчої служби не звертався, на теперішній час виконавче провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ ВТБ Банк відсутнє.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд вважає заяву ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом .

Відповідно до п.10 Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно листу начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області від 24.10.2014 р. за № 10972-3/V, на виконанні в відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1165/10, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 24.01.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ ВТБ Банк заборгованості на загальну суму 4 432 014,49 грн.

В ході виконання було реалізовано належне ОСОБА_2 майно, яке було предметом іпотеки, зокрема житловий будинок за адресою : с.Гнаровське, вул..Набережна,1 Вільнянського району, Запорізької області із земельною ділянкою при будинку та квартира за адресою: АДРЕСА_3.

Кошти від реалізації майна перераховано стягувачу.

Інше майно знайдено не було.

Постановою державного виконавця від 27.06.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу із зазначенням в постанові залишку боргу в сумі 3587654,64 грн.

На теперішній час жодних виконавчих проваджень щодо ОСОБА_2 не існує.

За наявності залишку боргу в сумі 3587654,64 грн. суд не вважає за можливе скасувати арешти та заборони щодо майна, належного ОСОБА_2

В той же час з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання рішення суду або чинив перешкоди державному виконавцю при виконанні виконавчих дій.

Відповідно до п. 18) ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З вищезазначеного листа державної виконавчої служби та пояснень представника виконавчої служби в судовому засіданні вбачається, що при здійсненні виконавчого провадження боржник не ухилявся від виконання законних вимог державного виконавця та брав участь у здійсненні виконавчих дій, підстав для звернення в порядку п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження до суду з відповідним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника не було.

Тому станом на час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову підстави для застосування заходу забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_4 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст..151 - 154 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України , тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням у нього паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запрізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Суддя: Нікітенко Н. П.