АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9364/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/180/К/15 Шум Л.І..
Категорія - 27 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- Подолінного Романа Георгійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі- ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.01.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за № KRXRFO03840072, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 4651,81 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 20.01.2010 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") ("Стандарт"), які підписані відповідачем та які засвідчують її згоду з умовами кредиту.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_4 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором не виконала, тому станом на 19.08.2014 року, утворилась заборгованість у сумі 9178,30 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 2204,43 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 2,10 грн.;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 6058,52 грн.;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова)- 413,25 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі - 243,60 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2014 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № KRXRFO03840072 від 21.01.2008 року в сумі 3 487,78 грн., яка станом на 19.08.2014 року складається з :

- заборгованість за кредитом - 2204,43 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом- 2,10 грн.;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 368,00 грн.;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова)- 413,25 грн., та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" ставить питання про скасування рішення суду в частині застосування до позовних вимог про стягнення пені спеціальної позовної давності в один рік, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Так, суд першої інстанції не обґрунтовано застосував до позовних вимог позовну давність в один рік, в той час як умовами кредитного договору, а саме п.5.5 Умов, як є невід'ємною частиною договору сторони погодили, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів встановлюється п'ять років.

Крім того сума пені, яку суд стягнув з відповідача не є співмірною із сумою невиконаного зобов'язання по сплаті тіла кредиту та відсотків.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 21 січня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № KRXRFO03840072, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 4651,81 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 20.01.2010 року. (а.с.5-10)

Заповнюючи 21.01.2008 року заяву позичальника та підписуючи її, позичальник ОСОБА_4 погодилась з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (далі - Умови), тарифами банку складатимуть кредитний договір між нею та банком.

Згідно умов заяви позичальника від 21.01.2008 року позичальник зобов'язався повернути наданий їй кредит, сплатити відсотки, винагороди, штрафні санкції, які зазначені в заяві позичальника та Умовах строки. Сторони погодили, що погашення заборгованості відбувається в наступному порядку: щомісячно, у період сплати, за який приймається період з " 20" по " 25" число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 194,07 грн. для погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі , визначеними кредитним договором.

Відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 19.08.2014 року, утворилась заборгованість, згідно розрахунку позивача у сумі 9178,30 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 2204,43 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом- 2,10 грн.;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 6058,52 грн.;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова)- 413,25 грн.

Вимоги Банку, щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Банку суми заборгованості сторонами не оскаржується тому , колегією суддів відповідно до ст.303 ЦПК України не переглядається. Рішення переглядається в межах апеляційної скарги Банку, а саме щодо розміру пені стягнутої судом першої інстанції за оскаржуваним рішенням суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки (пені), оскільки остання значно перевищувала розмір завданих Банку збитків у зв'язку з простроченням виконання ОСОБА_4 договірних зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, проте зазначає наступне.

Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватись до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом.

Законом і договором передбачено стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань і сторони передбачили саме таку відповідальність у договорі.

Колегія суддів погоджується із розміром пені у сумі 368 грн., яка стягнута за оскаржуваним рішенням суду, оскільки вона розрахована судом за один рік, тобто в межах спеціального строку позовної давності.

При цьому, колегія суддів, вважає зайвим посилання суду першої інстанції на ч.3 ст.551 ЦК України, про зменшення розміру неустойки, як такої що значно перевищує розмір завданих Банку збитків, і вважає за необхідне виключити зазначене посилання суду з описової частини оскаржуваного рішення суду.

Так, поняття неустойки надане в ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання .

Тобто пеня, це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судом, п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є невід'ємною частиною договору, у разі порушення позивальником будь-якого із зобов'язань Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Заявляючи позов про стягнення пені в розмірі 6058,52 грн., поза межами річного строку, позивач на вказане уваги не звернув.

Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 20.01.2010 року, а до суду він звернувся лише - 04.09.2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову, та яка складає 368,00 грн.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року по справі № 6-100/цс14.

Колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що сторони погодили збільшення строку позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів до 5 (п'ять) років, п.5.5 Умов, які є невід'ємною частиною кредитного договору, оскільки зазначений довід спростовується вищевикладеним.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на ч.3ст.551ЦК України не призвело до невірного вирішення справи та постановлення незаконного по суті рішення, а отже немає підстав для задоволення позову у заявленому розмірі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для її задоволення.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313, 315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: