Дата документу 04.11.2015
Справа № 320/5812/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Колодіна Л.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхової групи "ТАС" про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхової групи "ТАС" про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.. Представник позивача мотивує заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості задоволення законних вимог та прав позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи по заявленому клопотанню про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.п.1,2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цівільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що доказів на підтвердження реєстрації права власності відповідачем на рухоме та нерухоме майно заявником не надано, а також не надано доказів вартості майна, оскільки позов предявлений на стягнення шкоди у розмірі 40 698 грн., а суд має право накласти арешт на майно, враховуючи співмірність вимог, заявлених позивачем.

Крім того, позивачем не наведено обґрунтованих причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, та доказів на їх підтвердження не представлено.

Доводи заяви про те, що ОСОБА_3 може вчинити дії щодо реалізації свого майна, є лише припущеннями.

Отже, заява представника позивача про забезпечення позову не містить в собі належно викладеної мотивувальної частини, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.151-153, 197 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства "Страхової групи "ТАС" про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.В. Колодіна