ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1579/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"15" січня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився;

третя особа не з'явилася;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2.), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3.) про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 є колишньою співмешканкою, а ОСОБА_3 - його сином. ОСОБА_2 разом з дитиною не проживають в АДРЕСА_1 з травня 2014 року, сплату за комунальні послуги не здійснює. В своїх позовних вимогах позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрованих за вказаною вище адресою, такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 22 грудня 2014 року відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації та її розгляд призначено до судового засідання.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча були повідомлені про розгляд справи належним чином. Однак, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутністю та залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання малолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим, ухвалою суду від 15 січня 2015 року позовні вимоги у зазначеній частині залишено без розгляду.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.

Третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169, стст. 224-226 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.01.1994 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що у спірній квартирі разом з позивачем, як власником житла, зареєстрована також і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ЖЕД №203 КП "Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва" за формою № 3 від 22.10.2014 року.

З травня 2014 року відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає, сплату за утримання будинку та комунальні послуги, будучі у ній зареєстрованою, не здійснює. Вказане підтверджується також актами ЖЕД №203 від 02.09.2014 року, 07.11.2014 року, 29.11.2014 року та 16.12.2014 року, відповідно до яких ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, частиною першою ст. 401 ЦК України встановлено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо права користування чужим майном (сервітут), в яких позивач є власником майна, а відповідач особою, яка користується сервітутом.

Відповідно до вимог частини третьої статті 403 ЦК України особа, що користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідач, будучи зареєстрованою в належній позивачу квартирі, порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла, суд дійшов висновку про наявність обставин для припинення сервітуту відповідача.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд задовольняє позовні вимоги та визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись стст. 316, 317, 319, 391, 406 Цивільного кодексу України, стст. 88, 208-210, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.