Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових засідань Пиляй І.С.

З участю прокурора та представника Рівненської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду від 30 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 30 грудня 2014 року вказаний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 86 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1, з цільовим призначення для ведення садівництва.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права, містить невідповідність висновків обставинам справи, оскільки даний спір належить виключно до компетенції органу виконавчої влади. Вказує, що відповідно до Земельного кодексу України та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення питання щодо передачі земель у комунальну власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є виключним правом міської ради, як суб'єкта права власності на землю.

Вказує, що Рівненською міською радою на законних підставах відмовлено ОСОБА_2 у передачі у власність земельної ділянки. Підставою відмови у наданні земельної ділянки у власність, є те що дана земельна ділянка знаходиться в межах червоної лінії. Посилається на п.п. «а» п.3 ст.83 Земельного кодексу України, згідно якої землі загального користування населених пунктів (вулиці, майдани, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) належать до комунальної власності та не можуть передаватися у приватну власність.

Зазначає, що в позовній заяві ОСОБА_2 просить змінити цільове призначення даної ділянки на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для городництва, площею 86 кв.м. Проте, питання про цільове призначення земельних ділянок комунальної власності, відповідно до ч.2 ст. 20 Земельного кодексу України, відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відновлення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Вказує, що спірна ділянка є власністю територіальної громади міста Рівне в особі Рівненської міської ради.

З наведених підстав просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 30 грудня 2014 року та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_2 та її предсьтавник - адвокат ОСОБА_3 в судове за сідання не з"явились без поважних причин оскільки, не надали суду доказів про поважність причин своєї неявки.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що між Рівненською міською радою в особі секретаря міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі №98 від 28 березня 2008 року. Згідно даного договору ОСОБА_2 передається земельна ділянка загальною площею 86 кв.м, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в строкове платне користування з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без права спорудження на ній капітальних будівель та споруд, посадки багаторічних насаджень та з правом її дострокового вилучення для потреб міста. (а.с.5-6).

Відповідно до п.п. 34 п.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин.

Статтею 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність громадян, надання земельних ділянок, підготовка висновків щодо надання земельних ділянок, віднесена до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

31 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до голови Рівненської міської ради із письмовою заявою про передачу безоплатно у власність спірної земельної ділянки зі зміною цільового призначення - для городництва (а.с.9).

Рівненська міська рада листом №Я-790/2 від 12 серпня 2014 року відмовила ОСОБА_2 в безоплатній передачі у власність земельної ділянки загальною площею 86 кв.м, яка знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки дана земельна ділянка знаходиться в межах червоної лінії, яка є складовою частиною Генерального плану м. Рівного і є межею земель загального користування населених пунктів. Згідно із ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Оскільки земельна ділянка, яка передана ОСОБА_2 в оренду, знаходиться в межах червоної лінії, то надати її у приватну власність неможливо (а.с. 10).

Відповідно до вимог ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо);

Проте, при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями від 19.03.2010 року) при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону. В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора м. Рівне є обґрунтованими і вона підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 88, 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 30 грудня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток державного бюджету 121гривню 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.М. Собіна

Судді: О.В. Оніпко

С.В. Хилевич