Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/334/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Про ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» про звернення стягнення на заставлений транспортний засіб, -

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року до Києво-Святошинського районного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Про ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» про звернення стягнення на заставлений транспортний засіб. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 вересня 2012 року між ним та ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС»було укладено рамкову угоду № FW106.575, відповідно до якої кредитор зобов'язався на підставі цієї угоди та кредитного договору, який є її невід'ємною частиною, у майбутньому надавати позичальнику кредитні кошти в межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми кредитування - еквівалент 3000000,00 гривень в межах терміну 120 місяців з моменту підписання цієї угоди, під максимум 40 % річних. Видача кредитних коштів здійснювалась на підставі Рамкової угоди та в межах її лімітів у вигляді укладання договору про надання траншу №106.43165/ FW106.575 від 26 вересня 2012 року, який є невід'ємною частиною Рамкової угоди (п. 7 договору про надання траншу). Пунктом 9.2.2. Рамкової угоди передбачено, що позичальник зобов'язаний щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. Відповідно до п. 10.2. Рамкової угоди при порушені встановлених Договорами строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Позичальник порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечивши своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг перед банком з тривалою затримкою у погашенні. Станом на листопад 2014 року за Договором про надання траншу № 106.43165/FW106.575 від 26 вересня 2012 рахується заборгованість в сумі 2 368 228, 75 грн, яка складається з капіталу кредиту - 2 246 274, 40 грн., процентів по графіку 99 917, 61 грн., процентів за неправомірне користування кредитом 1 996, 95 грн., пені 20 039, 79 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Рамковою угодою між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна № URL.63503-ДЗ1 від 26 вересня 2012 року, згідно з яким відповідач для забезпечення виконання основних зобов'язань позичальника, в тому числі за Рамковою угодою № FW106.575 від 14.10.2010 року та кредитним договором, № 106.43165/ передав в якості забезпечення в заставу рухоме майно - легковий транспортний засіб чорного кольору марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN JTHGL46F475009580, реєстраційний номер АІ 0004АТ, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА863048, виданого Києво-Святошинським РЕВ УДАІ ГУМВС України в Київській області 05 серпня 2010 року.

При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Остаточно просив суд в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 2 368 228,75 грн за рамковою угодою № FW106.575 від 26 вересня 2012 року та договором про надання траншу № 106.43165/FW106.575 від 26 вересня 2012 року звернути стягнення на предмет застави легковий транспортний засіб чорного кольору марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN JTHGL46F475009580, реєстраційний номер АІ 0004АТ, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА863048, виданого Києво-Святошинським РЕВ УДАІ ГУМВС України в Київській області 05 серпня 2010 року, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на підставі висновку про експертну оцінку предмету застави підготовленого субєктом оціночної діяльності призначеного постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави; з метою забезпечення збереження предмету застави передати на відповідальне зберігання до АТ «ПроКредит Банк» предмет застави , 2 комплекти ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, державні номерні знаки шляхом вилучення зазначеного майна відповідною державною виконавчою службою у ОСОБА_2 ОСОБА_4 та/або у ОСОБА_3 та передачі майна до АТ «ПроКредит Банк» за актом-прийому передачі, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

У судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив, що на сьогоднішній день він не має відношення до заставного автомобіля. У 2008 році він уклав з ОСОБА_2 усний договір купівлі-продажу спірного автомобіля. У 2013 році після повної оплати вартості транспортного засобу ОСОБА_2, він надав останньому шляхом видачі довіреності право розпоряджатися/продати, обміняти, здати в оренду/ належний на той час йому транспортний засіб марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN JTHGL46F475009580, реєстраційний номер АІ 0004АТ.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

При розгляді справи судом встановлено, що 26 вересня 2012 року між АТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС»було укладено рамкову угоду № FW106.575, відповідно до якої кредитор зобов'язався на підставі цієї угоди та кредитного договору, який є її невід'ємною частиною, у майбутньому надавати позичальнику кредитні кошти в межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми кредитування - еквівалент 3000000,00 гривень в межах терміну 120 місяців з моменту підписання цієї угоди, під максимум 40 % річних. (а.с. 9-10). Видача кредитних коштів здійснювалась на підставі Рамкової угоди та в межах її лімітів у вигляді укладання договору про надання траншу №106.43165/ FW106.575 від 26 вересня 2012 року, який є невід'ємною частиною Рамкової угоди (п. 7 договору про надання траншу) (а.с.11).

Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (п.2. ст.551 ЦК України).

Пунктом 9.2.2. Рамкової угоди передбачено, що позичальник зобов'язаний щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності.

Відповідно до п. 10.2. Рамкової угоди при порушені встановлених Договорами строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п'ятнадцять) гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості.

Відповідно до п.12.3. Рамкової угоди до усіх вимог, що випливають з Угоди та Кредитних договорів, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Позичальник порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечивши своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг перед банком з тривалою затримкою у погашенні.

В забезпечення виконання зобов'язань за Рамковою угодою (а отже і за вказаними договорами про надання траншу) між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна № 65503-ДЗ1 від 26 вересня 2012 року, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області за реєстровим №4488, згідно з яким відповідач для забезпечення виконання основних зобов'язань позичальника, в тому числі за Рамковою угодою № FW106.575 від 26 вересня 2012 року та кредитним договором №106.43165/ FW106.575 від 26 вересня 2012 року, що укладені на її підставі передав в якості забезпечення в заставу рухоме майно - легковий транспортний засіб чорного кольору марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN JTHGL46F475009580, реєстраційний номер АІ 0004АТ, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА863048, виданого Києво-Святошинським РЕВ УДАІ ГУМВС України в Київській області 05 серпня 2010 року(а.с.13-15).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодуваннязбитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Розмір заборгованості ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» перед АТ «ПроКредитБанк» станом на листопад 2014 року за Договором про надання траншу № FW 106.575 від 26 вересня 2012 року складає в сумі 2 368 228, 75 грн, яка складається з капіталу кредиту - 2 246 274, 40 грн., процентів по графіку 99 917, 61 грн., процентів за неправомірне користування кредитом 1 996, 95 грн., пені 20 039, 79 грн, що підтверджується довідкою про розмір заборгованості (а.с.16).

Намагаючись вирішити питання про повернення відповідачем заборгованості, позивачем було направлено ОСОБА_2, повідомлення про звернення стягнення на заставне майно за №YRL/63503-ДЗ1/ЗвСт1.4 від 28 травня 2014 року, в якому доводилося до його відома сума заборгованості за кредитним договором та намір звернути стягнення на предмет застави. Однак, вказаний лист залишено без відповіді, суму заборгованості не погашено.

В порушення вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Заставна вартість предмету застави у відповідності до п.2 Договору застави становить 213 200,00 грн., що може бути визначено судом як початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Договором застави також передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад.

Згідно постанови державного виконавця Євко І.В. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 19 грудня 2014 року ВП №45759482 вбачається, що з відповіді центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУ МВС в Україні у Київській області автомобіль марки Lexus, модель LS 460 L, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_2 не зареєстрований (а.с.21).

Відповідно до довіреності від 11 липня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися/ продати, обміняти, здати в оренду/ належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АІС №027248 виданого Києво-Святошинським МРЕВ 19.05.2007 року, автомобілем марки Lexus, модель LS 460 L, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Києво-Святошинським МРЕВ 19.05.2007 року (а.с.50).

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається у порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Інше передбачено Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-IV, чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень" установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року, справа № 3-139гс11).

Суд вважає, що ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС»порушені умови договору по поверненню кредиту та відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 126 585, 71 євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 2 338 228, 75 грн. Тому відповідно до ст.572, ч.1 ст.589 ЦК України, ч.1 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі невиконання забов"язання, забезпеченого заставою, ОСОБА_1 набуває право звернення стягнення на предмет застави - автомобіль, і позовні вимоги Банку в цій частині підлягають задоволенню.

Крім цього, суд вважає, що сума заборгованості 2 338 228, 75 грн не є співмірною з вартістю автомобіля, яку визначили сторони при укладенні договору застави - 213 200,00 грн, а остаточна сума реалізації автомобіля може бути визначена на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності. Зазначений висновок ґрунтується на роз'ясненні, яке надано в пунктах 41,42 Постанови Пленуму спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року.

Приписами статті 28 цього Закону встановлено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

ОСОБА_1 кошти були видані в іноземній валюті євро, а тому в такій же валюті мають бути стягнені.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За вказаних обставин сума стягнення має бути визначена у євро із зазначенням еквівалента у гривні.

На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що боржник не виконав своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором від 04 вересня 2006 року, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

В ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, суд вважає передчасними вимоги позивача в частині передання на відповідальне зберігання до АТ «ПроКредит Банк» предмет застави , 2 комплекти ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, державні номерні знаки шляхом вилучення зазначеного майна відповідною державною виконавчою службою у ОСОБА_7 та/або у ОСОБА_3 та передачі майна до АТ «ПроКредит Банк» за актом-прийому передачі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в розмірі 2132 грн. 00 коп на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 590, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.19, 20 Закону України "Про заставу", ст.ст. 24,26, 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.10,60,88,212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» про звернення стягнення на заставлений транспортний засіб задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості в загальній сумі 2 368 228,75 грн. (два мільйони триста шістдесят вісім тисяч двісті двадцять вісім гривень 75 копійок) за Рамковою угодою №FW106.575 26.09.2012 року та договором про надання траншу № 106.43165/FW106.575 від 26.09.2012 року, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки Lexus, модель LS 460L, тип - седан-В, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN JTHGL46F475009580, номерний знак НОМЕР_2, що зареєстрований за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом продажу на електронних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на підставі висновку про експертну оцінку предмету застави підготовленого субєктом оціночної діяльності призначеного постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Про ОСОБА_1» судовий збір у розмірі 2132 гривні.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: В.В. Нікушин