Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Леванчука А.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л., неправомірну вимогу і протиправну бездіяльність

в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменка В.С., заінтересована особа - Державна казначейська служба України, за касаційною скаргою Державної виконавчої служби України на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. про відкриття виконавчих проваджень, неправомірну вимогу і протиправну бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменка В.С., заінтересована особа - Державна казначейська служба України.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від

2 грудня 2014 року скаргу задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 2 березня

2015 року відмовлено Державній виконавчій службі України у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу Чернівецького районного суду Вінницької області від 2 грудня 2014 року на підставі ст. 292 ЦПК України.

У касаційній скарзі Державна виконавча служба України просить скасувати ухвалу апеляційного суду та відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 2 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_3 на постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. та неправомірну вимогу і протиправну бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменка В.С. задоволено.

Державна виконавча служба України через свого представника ОСОБА_4 оскаржила вказану ухвалу до апеляційного суду.

Відмовляючи Державній виконавчій службі України у прийнятті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у представника не було повноважень на подачу апеляційної скарги, оскільки довіреність, видана на ім'я ОСОБА_4, діяла до 31 грудня 2014 року.

Однак даний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Згідно із ч. 6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Так, зі змісту довіреності вбачається, що Державна виконавча служба України уповноважила ОСОБА_4 на представництво інтересів терміном до 31 грудня 2014 року (а. с. 194).

Проте суд не врахував, що апеляційну скаргу здана до поштового відділення 10 грудня 2014 року, тобто під час дії довіреності, що підтверджено поштовим конвертом (а. с. 185).

Та обставина, що апеляційна скарга надійшла до суду після спливу дії довіреності не може бути підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З урахуванням наведеного, постановлена в справі ухвала апеляційного суду не може залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1

ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

А.О. Леванчук