У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення способу участі батька у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 5 березня 2015 року позов ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визначено наступний спосіб участі батька, ОСОБА_2, у вихованні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

- друга та четверта середа місяця з 18 години 00 хвилин до 20 години

00 хвилин;

- перша і третя субота місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин;

- друга та четверта неділя місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години

00 хвилин;

-12 грудня (День народження дитини) за домовленістю з матір'ю дитини - ОСОБА_3

Зустрічі проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_3

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до про визначення способу участі батька у вихованні дитини відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 березня 2015 року змінено та викладено абзац третій в наступній редакції: «Перші три зустрічі батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_4 проводити у присутності матері - ОСОБА_3».

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, вірно врахували висновок органу опіки та піклування та висновок психолога, а також положення статей 19, 159 СК України, статті 9 Конвенції про права дитини та дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності участі ОСОБА_2 як батька у вихованні дитини та визначили спосіб його участі у вихованні малолітнього сина шляхом встановлення відповідного графіку зустрічей.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди, суди враховували положення статей 23,1167 ЦК України та роз'яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від

31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», та дійшли вірного висновку, що ОСОБА_2 не надано суду належних доказів, які б доводили наявність обставин завдання йому моральної шкоди.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вірно вважала, що висновок Служби у справах дітей з приводу необхідності присутності матері при зустрічах батька з дитиною обґрунтовані метою поступового налагодження контакту ОСОБА_2 із сином, тобто визначення необхідності присутності матері під час зустрічей має носити не постійний, а тимчасовий характер, протягом часу необхідного для налагодження контакту батька з дитиною.

Так, визначаючи доцільність присутності матері лише на перших трьох зустрічах ОСОБА_2 із сином, суд апеляційної інстанції вірно вважав, що саме такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 березня

2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в

м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна