Справа №295/4336/15-ц
13.10.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря Зубрицької Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія Гарант-Авто про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 03.12.2012 року по 19.01.2015 року працювала в ПАТ Українська страхова компанія Гарант-Авто. У день звільнення відповідач не виплатив їй розрахункових коштів, у звязку із чим заборгованість із виплати заробітної плати та компенсація за 8 календарних днів щорічної відпустки становить 9 397,32 грн. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 9 397,32 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації щорічної відпустки, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.01.2015 по 13.10.2015 року в сумі 28 298,07 грн.
У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін згідно статей 158, 169 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Судом встановлено, що згідно наказу № 487 від 03.12.2012 року позивач була прийнята на роботу на посаду провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення та претензійно-позовної роботи департаменту страхування в м. Житомирі за переведенням з Житомирської філії, а на підставі наказу № 25-кго від 16.01.2015 року вона звільнена із займаної посади 19.01.2015 за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, підтвердженням чому є копія трудової книжки позивача та довідка відповідача № 94 від 28.01.2015 року.
Тим же Наказом № 25-кго від 16.01.2015 року бухгалтерії відповідача було доручено виплатити позивачу компенсацію за 8 календарних днів щорічної відпустки.
Як убачається з довідки ПАТ Українська страхова компанія Гарант-Авто № 94 від 28.01.2015 року, позивачу була нарахована заробітна плата за листопад 2014 року 3 247,85 грн., за грудень 2014 року 3 294,14 грн. та за січень 2015 року 2 855,33 грн. і станом на 27.01.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в розмірі 9 397,32 грн.
За таких обставин, оскільки у день звільнення відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, суд стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованість з виплати їй заробітної плати та компенсацію за 8 календарних днів щорічної відпустки в сумі 9 397,32 грн.
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (п. 20, 21 постанови Пленуму).
Судом погоджується і вважає вірним розрахунок позивача його середньоденного заробітку, який становить 152,14 грн.
В той же час суд не погоджується із розрахунком ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніта задовольняє вимоги позивача в цій частині частково, а саме з урахуванням меж заявлених вимог за період із 20.01.2015 по 13.10.2015 року включно в сумі 27 993,76 грн. (184робочих днів затримки х 152,14 грн. середньоденний заробіток).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує також з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогами майнового характеру в сумі 373,91 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року Про застосування судами законодавства про оплату праці (із змінами), ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду в межах суми заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов