Справа № 456/1062/15-ц
Провадження № 2/456/725/2015
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В.

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жирівській сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та визнання частково недійсним рішення Жирівської сільської ради Жидачівського району,

встановив:

позивач звернувся до відповідачів з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та визнання частково недійсним рішення Жирівської сільської ради Жидачівського району.

В обґрунтування покликався на те, що 10 лютого 2015 року дізнався про те, що 03 листопада 1998р. на його прізвище виданий державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, згідно якого йому належить земельна ділянка площею 0,0600 га на території Жирівської сільської ради в районі «Жачка» для індивідуального садівництва. З державного акту вбачається, що дана земельна ділянка передана йому на підставі рішення Жирівської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 1997р.

Оскільки він особисто не звертався у сільську раду з приводу безоплатної передачі у власність вказаної земельної ділянки, не замовляв виготовлення державного акту про право приватної власності на землю, не отримував його, не користувався даною земельною ділянкою, ніколи не сплачував земельного податку за користування цією ділянкою, взагалі не знав про існування цього державного акту, 10 лютого 2015р. звернувся до начальника відділу Держземагенства у Жидачівському районі Львівської області Майкута Я.Д. з вимогою анулювати реєстрацію даного державного акту. Однак, отримав відповідь, що з приводу визнання недійсним цього державного акту йому слід звернутися до суду.

Так як рішенням Жирівської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року, на підставі якого виданий державний акт, безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки окрім нього ще 37 громадянам, просить визнати зазначене рішення частково недійсним в частині передачі йому, ОСОБА_1, безоплатно у приватну власність земельної ділянки для індивідуального садівництва.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, пояснив, що в кінці 90-х разом із зазначеними в оспорюваному рішенні громадянами мав намір стати учасником садівничого товариства. Однак, в подальшому ним не став, спірною ділянкою не користувався, жодного наміру отримувати у власність зазначену ділянку не мав.

Представник відповідача - Жирівської сільської ради Жидачівського району в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечив проти розгляду справи за його відсутності.

Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Жидачівському районі Львівської області Кузишин М.В. в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що у Книзі записів (реєстрації) Державних актів на право приватної власності на землю на території Жирівської сільської ради під №53 від 03.11.1998р. зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на площу 0,06 га для індивідуального садівництва на ім'я «ОСОБА_1», графа: «Підпис про отримання Державного акту» у Книзі відсутній, а отже і відсутній підпис позивача про отримання Державного акту.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з п.7 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, також позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Статтею 118 ЗК України встановлені підстави та порядок приватизації земельних ділянок громадянами, що належать до земель держаної і комунальної власності. Згідно з цією нормою громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно із ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно із ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках встановлених законом.

Згідно із п.2 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Судом встановлено, що рішенням Жирівської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» передано у приватні власність земельні ділянки для індивідуального садівництва 38 громадянам, з-поміж яких і позивачу ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,0600 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району в районі урочищі «Жачка».

На підставі згаданого рішення 03.11.1998р. Жирівською сільською радою Жидачівського району Львівської областіна ім'я ОСОБА_1 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Оскільки позивач не користувався спірною земельною ділянкою, не сплачував земельного податку за користування останньою, особисто не звертався до Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської областіз приводу безоплатної передачі йому у приватну власність вказаної земельної ділянки, проект відведення даної земельної ділянки, який передує видачі державного акту, не виготовлявся, позивач не отримував держаного акту, про існування такого дізнався лише 10 лютого 2015р., фактично відмовився від права власності на зазначену земельну ділянку, суд вважає, що є всі підстави скасувати держаний акт про право власності позивача на спірну земельну ділянку та визнати недійсним і скасувати рішення рішенням Жирівської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» в частині безоплатної передачі у позивачу приватну власність спірної земельної ділянки.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, керуючись ст.ст.15,16,346,378 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд

вирішив:

позов задоволити. Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1, виданий 03.11.1998р. Жирівською сільською радою Жидачівського району Львівської областіна ім'я ОСОБА_1 на право приватної власності на землю площею 0,0600 га для індивідуального садівництва, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району в районі урочищі «Жачка».

Визнати недійсним та скасувати рішення рішенням Жирівської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» в частині безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для індивідуального садівництва ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич