АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Усика Г.І.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум-Інвест» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 186240, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 6000, 00 грн.,та понесені ним судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог, зазначає, що з вини відповідача сталось залиття квартири, Ѕ частина якої належить йому на праві власності, проте останні відмовляються добровільно відшкодувати завдану йому шкоду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2015 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум-Інвест» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1:

- матеріальну шкоду в розмірі 186240 грн. 00 коп.;

- судовий збір в розмірі 1862 грн. 41 коп.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Справа № 758/6057/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/11137/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, вважаючи його незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам ст. 213 ЦПК України, оскільки постановлене за неповного з'ясування обставин справи, а висновки суду не підтверджені належними і допустимими доказами. Також відповідач вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та ОСОБА_4 в рівних долях, проте ОСОБА_4 позов не подавала, а тому згідно звіту ОСОБА_1 як власнику Ѕ частини квартири нанесені збитки в розмірі 93120, 00 грн., а оскаржуваним рішенням суду на його користь стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 186240, 00 грн, що є порушенням норм чинного законодавства. Крім того, відповідач вважає, що звіт про належну оцінку вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири та висновок будівельно-технічної експертизи від 28.04.2015 є неналежними та недопустимими доказами.Також відповідач зазначає, що відповідно до вимог ст. ст. 151, 179 ЖК України та ст. 322 ЦПК України третя особа ТОВ «Преміум - Інвест», яка є власником квартири № 10 повинна була належним чином утримувати квартиру та забезпечити схороність житла, проте вона цього не здійснила.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача в судовому засідання не з'явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою. Проте, враховуючи, що 20.10.2015 відповідач також просив про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю представника, а також відсутність підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, колегія суддів відхиляє вказане клопотання вбачаючи затягування розгляду справи.

Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не заявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому, в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що шкода завдана у результаті винних дій відповідача, а її розмір знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому, в порядку ст. 303 ЦПК України, перегляду не підлягає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.10. 2012 (т. 1, а.с. 3).

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Житлокомфорт» 11.02.2013 укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (т. 1, а.с. 4-7).

08.02.2014 сталося залиття квартири АДРЕСА_2, що підтверджується Актом про залиття від 11.02.2014, складеним комісією ТОВ «Житлокомфорт» (т. 1, а.с. 9).

Відповідно до вищезазначеного Акту про залиття від 11.02.2014, причиною залиття квартири № 6 є аварія в системі холодного водопостачання на відводі від стояка до індивідуального засобу обліку, яка трапилася внаслідок розмерзання запірного кульового крана «Ду 15», розташованого в санвузлі квартири № 10.

У судовому засіданні першої інстанції також встановлено, що квартира № 10 належить ТОВ «Предіум-Інвест», знаходиться поверхом вище від квартири позивача № 6 та станом на день залиття, в зимовий період, не опалювалася.

Внаслідок залиття квартири було пошкоджено оздоблення усіх приміщень квартири позивача. Вартість відновлювального будівельного ремонту квартири № 6 склала 186240,00 грн., що встановлено Звітом про незалежну оцінку вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири (т. 1, а.с. 50-73).

Для з'ясування питання, чи належить частина трубопроводу в системі внутрішньо

будинкового холодного водопостачання в межах квартири № 10 до зони обслуговування ТОВ «Житлокомфорт», за заявою позивача було проведено будівельно-технічне експертне дослідження. Відповідно до висновку від 28.04.2014 ТОВ «Судова незалежна експертиза України», експертами встановлено, що ділянка пошкодженого трубопроводу відноситься до зони обслуговування ТОВ «Житлокомфорт» (т. 1, а.с. 11-23).

15.05.2014 позивач звернувся до ТОВ «Житлокомфорт» з претензією про відшкодування йому вартості відновлювального ремонту квартири № 6 (т. 1., а.с. 24), однак дана претензія залишилася без реагування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази на підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

У даному випадку факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується зібраними у справі доказами, які не спростовані відповідачем в ході розгляду справи. Останнім не доведено, що шкода, заподіяна позивачу внаслідок залиття квартири відбулася не з його вини. Жодних доказів в обґрунтування цього матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та ОСОБА_4 в рівних долях, проте ОСОБА_4 позов не подавала, а тому згідно звіту ОСОБА_1 як власнику Ѕ частини квартири нанесені збитки в розмірі 93120,00 грн., а оскаржуваним рішенням суду на його користь стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 186240,00 грн, що є порушенням норм чинного законодавства, колегія суддів до уваги не приймає виходячи з наступного.

Статтею, 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Придбання квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 12.10.2012, відбулося даними особами спільно без визначення часток, а тому вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності, як і кошти компенсації завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири № 6 в розмірі 186240, 00 грн.

Твердження апелянта про те, що звіт про належну оцінку вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири є неналежним та недопустимим доказом, оскільки при його складані оцінювачем була використана недостовірна та документально непідтверджена інформація фінансового, технічного та економічного характеру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодних доказів на його спростування відповідачем в ході всього розгляду надано не було.

Вказаний Звіт складено суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, інших нормативно-правових актів, що регулюють процес оцінки майна.

Формулювання положень Розділу 2 Звіту - «Допущення і обмежуючі умови» є типовими, оскільки відповідно до п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», визначено які складові частини повинен містити звіт про оцінку - «...Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: ... перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки..». Пунктом 52 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», передбачено: «Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію.» Таким чином, оцінювач відповідає за достовірність тільки тієї інформації, яку він самостійно отримав з загальнодоступних джерел. Надана замовником усна інформація була підтверджена оцінювачем в процесі натурного огляду об'єкту. Вся інформація, що використовувалась оцінювачем підтверджена в додатках до Звіту, а тому колегія суддів вважає вказаний Звіт належним і допустимим доказом у справі.

На підтвердження тієї обставини, що ділянка пошкодженого трубопроводу відноситься до зони обслуговування ТОВ «Житлокомфорт» позивачем надано висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 28.04.2014, складений ТОВ «Судова незалежна експертиза України».

Зазначений вище висновок будівельно-технічного експертного дослідження є письмовим доказом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Посилання відповідача на те, що вказаний висновок не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону встановленим для такого виду документів, не знайшли свого підтвердження, оскільки будь-яких доказів на його спростування відповідачем суду надано не було.

Пунктом 2.1 та 2.8 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, покладено на виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території обов'язок здійснювати технічне обслуговування жилих будинків, що включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Відповідач як балансоутримувач будинку зобов'язаний був проводити технічний огляд будинку, що передбачає проведення планових та позапланових оглядів. Для підготовки житлового фонду до сезонної експлуатації ТОВ «Житлокомфорт» зобов'язане було виконати ряд підготовчих робіт, в тому числі у період підготовки житлового фонду до роботи в зимових умовах, організувати підготовку (відновлення) схем внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання, перевірити технічний стан мережі постачання води, що включає і запірні механізми.

Відповідно до п. 12 договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладеного 11.02. 2013 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Житлокомфорт», відповідач як виконавець робіт взяв на себе обов'язок утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати заходів до запобігання аварійним ситуаціям, проводити за власний кошт роботи з усунення пов'язаних з наданням послуг неполадок, відшкодовувати споживачу збитки, завдані внаслідок ненадання послуг чи надання їх неналежної якості.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4. Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власники приміщень житлових будинків мають право на відшкодування збитків, завданих їх майну внаслідок незадовільного утримання будинку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 12 згаданих Правил балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником приміщення житлового будинку в разі ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню.

Так, відповідачем не спростовано, що ним в порушення вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та умов договору про надання послуг з тримання будинку та прибудинкової території від 11.02.2013 не утримувалися внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, своєчасно не здійснено їх технічне обслуговування та огляд, що призвело до замерзання води в трубах та як наслідок, до аварії на трубопроводі та залиття квартири № 6.

Оскільки, запірний кульковий кран «Ду 15» розташований в санвузлі квартири № 10, внаслідок розмерзання якого і сталося залиття квартири позивача, встановлювався безпосередньо відповідачем, то і всі наслідки установки такого крану також мали передбачатися відповідачем, а тому посилання відповідача на ту обставину, що третьою особою ТОВ «Предіум-Інвест» не належним чином утримувалась квартира № 10, а саме температурний режим, внаслідок чого і сталося розмерзання кулькового крану та затоплення квартири № 6, колегія суддів вважає безпідставними та недоведеними.

Таким чином, відповідачем не спростовано презумпцію вини заподіювача шкоди, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на відшкодування, завданої йому матеріальної шкоди у розмірі186240, 00 грн..

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: