Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 5 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольській Т.А.О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України, Приватного підприємства «Олсо», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішення виконкому Житомирської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий комплекс водно-веслувальної бази, витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8, Приватного підприємства «Олсо»

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2015 року, -

встановила:

У серпні 2015 року заступник прокурора звернувся до суду з вказаним позов, в якому просить : визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.09.2007 року № 738 в частині оформлення права власності на майновий комплекс водновеслувальної бази по АДРЕСА_1 за Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» агропромислового комплексу України (далі ВФСТ «Колос»); визнати недійсним договір купівлі-продажу від 27.11.2007 року № 7346, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського округу Ковалевським А.В., укладений між Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» агропромислового комплексу України та приватним підприємством «Олсо» (далі ПП «Олсо») щодо продажу майнового комплексу водновеслувальної бази по АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий комплекс водновеслувальної бази від 03.10.2007 року, видане ВФСТ «Колос»; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ПП «Олсо», ОСОБА_12 об'єкти водновеслувальної бази по АДРЕСА_1; визнати право власності на майновий комплекс водновеслувальної бази по АДРЕСА_1 за територіальною громадою м. Житомира в особі Житомирської міської ради.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2015 року була задоволена заява заступника прокурора про забезпечення позову, відповідно до якої було накладено арешт на майно відповідачів, яке є об'єктами водновеслувальної бази по АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 (об'єкти незавершеного будівництва позиція 1), ОСОБА_3 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 2), ОСОБА_4 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 10), ОСОБА_5 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 3), ОСОБА_6 (об'єкти незавершеного будівництва позиції 4, 12 та інше майно), ОСОБА_7 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 8), ОСОБА_8 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 4), ОСОБА_9 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 9), ОСОБА_10 (будинок роздягальна), ОСОБА_11 (будинок охорони), ПП «Олсо» (об'єкти незавершеного будівництва позиція 5, 6, будинок тривалого відпочинку та інше майно), ОСОБА_12 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 16).

Заборонено Житомирській міській раді вчиняти дії щодо передачі земельних ділянок по АДРЕСА_1 у користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ПП «Олсо» та ОСОБА_12

Заборонено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ПП «Олсо» та ОСОБА_12 вчиняти дії щодо оформлення права користування земельними ділянками по АДРЕСА_1.

В апеляційних скаргах ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ПП «Олсо» просять скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, обґрунтовують тим, що вказана ухвала постановлена з порушенням вимог матеріального права та недотримання норм процесуального права, судом неповно та не правильно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а відтак підлягає скасуванню. Зокрема, суд першої інстанції постановив ухвалу на підставі неналежних та недопустимих доказів, оскільки відповідно до оспореного договору купівлі-продажу від 27.11.2007 р. укладеного між ВФСТ «Колос» та ПП «Олсо» об'єкти незавершеного будівництва, які належать апелянтам на підставі укладених з ПП «Олсо» договорів купівлі-продажу, не входять до складу майнового комплексу водновеслувальної бази. Також суд не звернув увагу на ту обставину, що право власності у попереднього власника ПП «Олсо» на спірні об'єкти виникло на підставі Декларації про початок виконання будівельних робіт, а не на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007р. Крім того, суд не дослідив чи дійсно між сторонами виник спір щодо даних об'єктів незавершеного будівництва, які зазначені в ухвалі суду та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

В обґрунтування скарги апелянти ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11 зазначили, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову не звернув уваги, що цивільно-правові угоди, які були укладені між апелянтами та ПП «Олсо» щодо продажу спірних об'єктів, не є предметом пред'явленого заступником прокурора позову. Крім того, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що придбані по договору купівлі-продажу об'єкти є складовою майнового комплексу водновеслувальної бази по АДРЕСА_1 позивачем надано не було, як і доказів належності спірного майна Житомирській міській раді. Також суд не дослідив, чи обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо передачі земельних ділянок у користування апелянтам та оформлення права користування земельними ділянки відповідає заявленим вимогам позивача.

Апелянт ОСОБА_8 вважає дану ухвалу незаконною та такою, що прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що постановляючи ухвалу, суд порушив вимоги ст. 152 ЦПК України та не звернув увагу, що відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником об'єкту незавершеного будівництва (позиція 4) являється ОСОБА_6. Таким чином, оскільки ОСОБА_8 не являється власником вказаного об'єкту незавершеного будівництва, підстав для забезпечення позову у суду не було.

Доводи апеляційної скарги ПП «Олсо» обґрунтовує тим, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, з неправильним та неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, у зв'язку з чим остання підлягає скасуванню. При цьому зазначає, що суд постановив ухвалу на підставі неналежних та недопустимих доказів, оскільки суд не дослідив чи дійсно між сторонами виник спір щодо майна, яке зазначене в ухвалі суду та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову. Крім того, відповідно до резолютивної частини ухвали арешт накладено на об'єкти незавершеного будівництва ПП «Олсо» - позиція 5, 6, будинок тривалого відпочинку та «інше майно». При цьому судом в ухвалі в порушення вимог закону не зазначено ознаки, які ідентифікують дане майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, оскільки арешт може бути накладений лише на індивідуально визначене майно. Також суд не дослідив, чи обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо передачі земельних ділянок у користування апелянтам та оформлення права користування земельними ділянки відповідає заявленим вимогам позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Накладаючи арешт на майно, що належить відповідачам та забороняючи вчиняти певні дії, суд першої інстанції виходив з характеру заявлених позовних вимог, а також з того, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Положеннями ч.ч.2 і 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів.

З матеріалів вбачається, що зазначене в ухвалі суду вжиття заходів забезпечення позову було виконано на підставі письмової заяви прокурора, яка належним чином мотивована.

Зокрема прокурор послався на ті обставини, що предметом цього позову є майновий комплекс водновеслувальної бази по АДРЕСА_1. Дане майно на підставі незаконно прийнятого виконавчим комітетом Житомирської міської ради рішення від 27.09.2007р. № 738 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна» було відчужено ВФСТ «Колос», яке в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007р. продало його ПП «Олсо». На підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.09.2013р. № ЖТ22 та від 15.03.2013р. №ЖТ42, ПП «Олсо» розпочало проведення реконструкції спірної водновеслувальної бази та в подальшому відчужило об'єкти незавершеного будівництва, які є об'єктами бази, відповідачам. Оскільки передача спірного майна відбулась не з волі власника - територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради, а тому остання має право витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ПП «Олсо» та ОСОБА_12 При цьому існує ризик того, що відповідачі можуть в подальшому відчужити дане майно, що є предметом спору, а це у свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, оскільки спір між сторонами виник відносно права власності на вказане нерухоме майно, то, на думку колегії суддів, вказана ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову за заявою є законною і співмірною із заявленими вимогами.

Крім того, в клопотанні прокурора зокрема зазначалось, що відповідно до ст.120 Земельного кодексу України при набутті громадянами права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, вони безумовно набувають право на земельні ділянки під цими об'єктами.

У зв'язку із тим, що відповідачі, які є власниками спірного майна, можуть отримати право на земельні ділянки, що ускладнить виконання рішення суду, судом вірно заборонено відповідачам та Житомирській міські раді вчиняти дії щодо передачі у користування земельних ділянок по АДРЕСА_1.

За таких обставин, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційних скарг, оскільки вони не обґрунтовані вимогами закону та не містять підстав для скасування ухвали.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу у відношенні ОСОБА_8, суд в порушення вимог ст. 152 ЦПК України не звернув увагу, що відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником об'єкту незавершеного будівництва (позиція 4) являється ОСОБА_6 За відповідачем ОСОБА_8 зареєстровано право власності на об'єкти незавершеного будівництва - позиції 13,14 (а.с.13,14). Таким чином, оскільки ОСОБА_8 не являється власником вказаного об'єкту незавершеного будівництва, клопотання про накладення арешту на належне їй майно до суду не подавалось, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині у суду не було. Разом з тим, прокурор не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням про забезпечення позову відносно належного майна ОСОБА_8

Також до часткового задоволення підлягають апеляційні скарги ОСОБА_6 та ПП «Олсо» виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом накладено арешт на об'єкти незавершеного будівництва ОСОБА_6 - позиція 4,12 та інше майно, та на об'єкти незавершеного будівництва на ПП «Олсо» - позиція 5, 6, будинок тривалого відпочинку та інше майно (а.с.30).

Відповідно до положень ст.ст.179,184 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки її властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Таким чином у справах за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

За таких обставин, оскільки в ухвалі суду в порушення вимог закону не визначено яке саме майно та як воно стосується предмету позову, не зазначено ознаки, які ідентифікують дане майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, колегія суддів, з урахуванням вимог ст.303 ЦПК України, виходить за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 та приходить до висновку про необхідність зміни ухвали суду шляхом виключення із її резолютивної частини словосполучення «інше майно».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційні скарги ОСОБА_6, Приватного підприємства «Олсо» задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2015 року в частині накладення арешту на майно відповідача, яке є об'єктом водновеслувальної бази по АДРЕСА_1 : ОСОБА_8 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 4) скасувати та в цій частині відмовити у задоволенні заяви.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2015 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини ухвали в наступній редакції :

Накласти арешт на майно відповідачів, яке є об'єктами водновеслувальної бази по АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 1), ОСОБА_3 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 2), ОСОБА_4 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 10), ОСОБА_5 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 3), ОСОБА_6 (об'єкти незавершеного будівництва позиції 4, 12), ОСОБА_7 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 8), ОСОБА_9 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 9), ОСОБА_10 (будинок роздягальна), ОСОБА_11 (будинок охорони), ПП «Олсо» (об'єкти незавершеного будівництва позиція 5, 6, будинок тривалого відпочинку), ОСОБА_12 (об'єкт незавершеного будівництва позиція 16).

У решті ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді :