Справа № 459/2587/13 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4041/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, представника ПАТ «Укрсоцбанк» - Бачинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Червоноградского міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно, -

встановила:

В березні 2012 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом, у якому послався на те, що згідно договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 610/37-74 від 01 квітня 2008 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - Банк), надав ОСОБА_4 кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 29160,84 дол. США зі сплатою процентної ставки за кредитом 14,85 % річних з кінцевим терміном повернення до 01.04.2023 року. Відповідачка не виконала покладених на неї зобов'язань, тому станом на 13.03.2012 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 39 971,90 доларів США та 3445,88 грн., що в загальній сумі, в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.03.2012 року становить 322661,47 грн. В забезпечення виконання зобов'язань по даному договору 01.04.2008 року з ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір № 1063, відповідно до якого вона передала в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зазначає, що згідно умов договору за невиконання або неналежне виконання відповідачкою умов договору позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного, просив: звернути стягнення на заставлене майно, що належить відповідачці, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк», а саме заборгованості по кредитному договору в сумі 39 971,90 дол. США та 3445,88 грн., що становить 322661,47 грн.; виселити ОСОБА_4 з вищевказаної квартири та стягнути судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

27 травня 2013 року позивач уточнив позовні вимоги, та просив звернути стягнення на заставлене майно, що належить відповідачці ОСОБА_4, для задоволення грошових вимог, а саме заборгованості по кредитному договору в сумі 39 971,90 дол. США та 3445,88 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити ОСОБА_2 з вищевказаної квартири та стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року позов - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 610/37-74 від 01.04.2008 року (з додатковими угодами) в розмірі - 39 971,90 доларів США, що становить: 29160,84 доларів США - заборгованість по кредиту, 10811,06 доларів США - відсотки за користування кредитом, 3445,88 грн. - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та відсотках, станом на 13.03.2012 року - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 58,8 м2, житловою площею - 40,8 м2, яка належить на праві власності ОСОБА_4 - шляхом продажу ПАТ «Укрсоцбанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ «Укрсоцбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу із встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

ОСОБА_2 виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача судовий збір в розмірі 3219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_4. В апеляційній скарзі, посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку», ЖК України та ЦК України, обґрунтовують передчасність вимог Банку про звернення стягнення на іпотечне майно та виселення. Просять скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року в частинах: «Позов задовольнити. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 610/37-74 від 01.04.2008 року (з додатковими угодами) в розмірі - 39 971,90 доларів США, що становить: 29160,84 доларів США - заборгованість по кредиту, 10811,06 доларів США - відсотки за користування кредитом, 3445,88 грн. - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та відсотках, станом на 13.03.2012 року - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 58,8 м2, житловою площею - 40,8 м2, яка належить на праві власності ОСОБА_4 - шляхом продажу ПАТ «Укрсоцбанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ «Укрсоцбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу із встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінки майна під час проведення виконавчих дій. ОСОБА_2 виселити з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення» - скасувано та ухвалено в цих частинах нове рішення, яким, позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної лінії № 610/37-74 від 01.04.2008 року (з додатковими угодами) в розмірі 39 971,90 дол. США, з яких: 29 160,84 дол. США - заборгованість по кредиту; 10 811,06 дол. США - відсотки за користування кредитом та 3445,88 грн. - пені за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та відсотках, - звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 01.04.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1063, зі змінами від 22.02.2010 року, - майно, що належить ОСОБА_4, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв. м., житловою площею 40,8 кв. м., - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з установленням початкової ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У виселенні ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

В частині стягнення з ОСОБА_4 судового збору - залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року в частині вирішення спору про виселення скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду. В іншій частині рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 (в подальшому прізвище було змінено на ОСОБА_4) 01.04.2008 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 610/37-74, згідно з яким кредитор - АКБ СР «Укрсоцбанк» надав позичальнику - ОСОБА_4 30 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору становило 151500,00 грн., з відповідно визначеним графіком зниження ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 01.04.2023 року (а.с. 10-14).

19.06.2008 року, 07.07.2009 року та 19.02.2010 року між АКБ СР «Укрсоцбанк та ОСОБА_4 було укладено додаткові угоди про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 610/37-74 від 01 квітня 2008 року (а.с. 5-8).

Для забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному договору, 01.04.2008 року між ВАТ Акціонерно-комерційний банк Соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого відповідачка передала в іпотеку іпотекодержателю - ВАТ АКБ СР «Укрсоцбанк», належну їй на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 58,8 м2, яка належить їй на праві приватної власності. Загальна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 207 000,00 грн., що в еквіваленті складає 40 990,10 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору (а.с. 16-18).

Судом також встановлено, що ? ідеальна частка вищевказаної квартири належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва на право власності на квартиру, виданого 24.06.1999 року Бюро приватизації Державного підприємства Червоноградського управління житлово-комунального господарства згідно з розпорядженням №72 від 24.06.1999 року, зареєстрованого в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації, записано 17.07.2002 року в реєстрову книгу №34 за номером запису 1072, реєстраційний номер 21066491. Інша частина (1/2 ідеальна частка квартири) належить відповідачці на підставі Договору міни, посвідченого 06.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук Л.Г. за реєстровим номером 351, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 06.02.2008 року за номером правочину 2675735, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.02.2208 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міське бюро технічної інвентаризації», що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міське бюро технічної інвентаризації» за №17844634 від 22.02.2008 року, записано в реєстрову книгу №34 за номером запису 1072, реєстраційний номер 21066491.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданого позивачем вбачається, що станом на 13 березня 2012 року сума заборгованості становить 39 971,90 доларів США, з яких заборгованість: по тілу кредиту становить 29 160,84 доларів США; по сплаті відсотків за користування кредитом становить 10 811,06 доларів США; пені за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та відсотках - 3445,88 грн. за період з квітня 2011 року по березень 2012 року (а.с. 19).

Враховуючи наявність заборгованості у відповідачки суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком.

Згідно із ч.1,2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Встановлено, що передана в іпотеку квартира, яка належить апелянту ОСОБА_4 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності та на підставі договору міни, була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, оскільки на час укладення кредитного договору зазначене майно вже належало відповідачу ОСОБА_4 на праві власності і в кредитному договорі від 01.04.2008 року не зазначено що кошти надаються для придбання квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м.

Тому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення ОСОБА_2 із зазначеної квартири без надання їй іншого постійного житла.

Вищенаведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі у № 6-39 цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, згідно п.1,3,4 ч.1ст.309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та ухвалює нове про відмову в цій частині позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2014 року в частині виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Н.П. Крайник

Н.Л. Шумська