У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 11 червня 2014 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір про надання туристичних послуг, за умовами якого остання зобов'язалась надати йому туристичні послуги з організації проведення відпочинку в готелі «Континенталь» (Сонячний берег), Болгарія, протягом восьми днів, в кількості трьох чоловік та оформлення відповідних документів з 1 липня 2014 року за відповідну плату, яка ним була внесена 11 червня 2014 року, що підтверджується квитанцією. Однак, свої зобов'язання відповідач не виконала, туристичні послуги не надала, сплачені кошти не повернула. Посилаючись на наведене, та з врахуванням уточнень, просив розірвати договір та стягнути з відповідача на його користь 8557 грн сплачених за ненадані послуги та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року, позов задоволено частково. Розірвано укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 договір від 11 червня 2014 року, стягнуто відповідача на користь позивача 8557 грн та 1000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд погодився із його висновком про наявність підстав для розірвання договору від 1 червня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, та стягнення з останньої на користь позивача майнової та моральної шкоди.

Однак з такими висновками погодитися не можна.

1 березня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур», як туроператор, та фізична особа-підприємець ОСОБА_4, як турагент, уклали агентський договір № 01032011, за умовами якого турагент від імені, за дорученням туроператора надає посередницькі послуги з реалізації туристичних послуг шляхом укладення договорів.

Відповідно до п. 1.1 агентського договору від 1 березня 2013 року турагент від імені, за дорученням та за рахунок туроператора за винагороду надає посередницькі послуги з реалізації туристичних послуг (туристичного продукту) туроператора шляхом укладення договорів.

1 червня 2014 року ФОП ОСОБА_4 по прибутковому касовому ордеру отримала від ОСОБА_3 8557 грн за туристичні послуги, а саме: організацію туристичного туру до Болгарії позивача та членів його сім'ї з 1 липня 2014 року.

24 червня 2014 року відповідач повідомила позивача, що виїзд за кордон до Болгарії не відбудеться та повернула йому паспорти без оформлення візових документів для поїздки за кордон.

Апеляційний суд, встановивши, що 1 червня 2014 року були передані кошти турагенту без укладення договору, погодився із висновком суду першої інстанції про його розірвання.

Такі висновки є суперечливими.

В матеріалах справи відсутній договір, який би відповідав положенням наведеного законодавства, допустимих доказів, які б підтверджували його укладення сторонами не подано.

Однак, суди наведеного не врахували, необгрунтовано розірвали договір, який не був укладеним.

Крім того, суди не звернули уваги на те що згідно умов агентського договору, ст. 20 Закону України «Про туризм» стороною договору на туристичне обслуговування є туроператор, а не турагент, останній при укладенні такого договору надає посередницькі послуги і діє від імені туроператора.

З огляду на викладене, судам належало з'ясувати, чи є ФОП ОСОБА_4 належним відповідачем у частині вимог про розірвання договору виходячи з характеру правовідносин, що виникли між сторонами, та норм матеріального права, які їх регулюють.

За змістом ст. 33 Закону України «Про туризм» суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Отже, сплачені позивачем кошти могли бути повернуті останньому у зв'язку із недотриманням відповідачем законодавства в сфері туристичної діяльності, зокрема, неукладення договору на туристичне обслуговування, а відтак їх отримання без відповідної правової підстави, а не внаслідок розірвання договору, який не укладався.

За таких обставин, погодитись із ухваленими у справі рішеннями не можна, а допущені судами порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим вони не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
<http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843985/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>