У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Нарубайська сільська рада Біляївського району Одеської області, державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області - Кравченко Валерій Володимирович, про визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину будинку та на 1/2 частину земельної ділянки.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,1028 га, яка розташована по АДРЕСА_2

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не було доведено, що спірний житловий будинок було придбано відповідачкою за грошові кошти отримані від реалізації квартири АДРЕСА_1, а тому спірний житловий будинок не є спільною сумісною власністю сторін по справі, оскільки відповідачка набуваючи у власність будинок не могла діяти в інтересах позивачки, яка була неповнолітня на час його придбання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ОСОБА_6, апеляційний суд виходив із того, що спірний житловий будинок було придбано за кошти отримані від реалізації квартири, яка належала на праві спільної сумісної власності сторонам по справі. Оскільки на час продажу зазначеної квартири та набуття у власність спірного житлового будинку ОСОБА_6 була неповнолітня, відповідачка помилково не зазначила у договорі купівлі-продажу житлового будинку, що вона також діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки, а тому апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову із врахуванням вимог ст. ст. 77-79 КпШС УРСР, який був чинний на момент відчуження квартири АДРЕСА_1 та набуття у власність спірного житлового будинку.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням апеляційного суду ОСОБА_9 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою в якій просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2015 року відкрито касаційне провадження у зазначені справі.

За змістом частини третьої статті 14, статті 324 ЦПК України право на касаційне оскарження судових рішень, що набрали законної сили, мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки.

У разі поданні касаційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 324 ЦПК права на касаційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої чи апеляційної інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми ЦПК України постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги. Якщо зазначені обставини буде встановлено після відкриття касаційного провадження у справі, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження у справі за такою скаргою та про її повернення особі, яка подала скаргу.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, третя особа - Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області, про стягнення коштів, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 червня 2013 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 68 172 грн.

При розгляді вищезазначеної справи судами встановлено, що ОСОБА_9 мотивував свої позовні вимоги тим, що за період сумісного життя із ОСОБА_7.в період з вересня 1994 року по 23 вересня 1995 року придбано житловий будинок АДРЕСА_1 який було добудовано та реконструйовано, внаслідок чого його вартість істотно збільшилась. Відповідачка відмовляється вводити спірний житловий будинок в експлуатацію, а тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь вартість будівельних матеріалів витрачених на будівництво та реконструкцію будинку.

Змінюючи рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 червня 2013 року, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_7 порушує права позивача, а тому на його користь підлягають відшкодуванню витрати на будівництво спірного житлового будинку з підстав, передбачених ст. ст. 60, 70 СК України, а також із врахуванням роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року відкрито помилково, оскільки права останнього не порушуються вищезазначеним рішенням апеляційного суду, у зв'язку із тим, що на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 грошову компенсацію затрат на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1. Крім того, право власності на частину спірного житлового будинку у ОСОБА_9 не виникло.

Керуючись статтями 324, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

І.К.Парінова

О.В.Ступак