АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1513 Головуючий у 1-й інстанції - Коробенко С.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

НевідомоїТ.О.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс" про визнання права власності на нерухоме майно

та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс" про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року за недоведеністю відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс" про визнання права власності на нерухоме майно. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс" про визнання права власності на нерухоме майно задоволені.

Суд визнав за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності у рівних долях на об'єкт нерухомого майна: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 326.6 кв. метрів, житловою площею 123 кв. метрів, а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог, прокурор Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог (а.с.58-63).

В частині вирішення первісного позову ОСОБА_3 рішення суду не оскаржується.

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення їм судових повісток та особиста розписка представника ОСОБА_5 (а.с.77-78, 89-91, 100, 102-103). ТОВ "Житлосервіс" просив розглядати справу без участі його представника (а.с.92). Суд ухвалив розглядати справу у їх відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення прокурора, Козловської А.І., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності (в рівних долях) належить дворівнева трикімнатна квартира №302 (загальною площею 158,70 кв.м та житловою площею 63,2 кв.м) в будинку №5 по вул. Лебедєва-Кумача в м. Києві, згідно з Свідоцтвом про право власності від 23 листопада 2006 року, виданим на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26 жовтня 2006 року за №2000-С/КІ.

23 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір оренди житлового приміщення, згідно з яким позивач отримав у тимчасове платне користування зазначену квартиру, яка за технічними характеристиками була трикімнатною, загальною площею 158,7 кв.м.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виник спір з приводу належності на праві власності надбудованого над квартирою в якості її частини мансардного поверху, розміщеного в межах горища.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, мансардний поверх квартири фактично розташований над нею і є її третім рівнем.

Мансардний поверх надбудований над квартирою АДРЕСА_1, розташованою на 16-17 поверхах у 17-поверховому будинку, в межах допоміжних (горищних) приміщень.

З висновку №ЕД-1-1-15/13 будівельно-технічного експертного дослідження від 12 липня 2013 року вбачається, що приміщення мансардного поверху квартири АДРЕСА_1 відповідають державним будівельним нормам та стандартам, вимогам техніки безпеки, санітарним нормам, правилам пожежної безпеки, і їх подальша експлуатація в якості приміщень квартири можлива.

У відповідності до технічного паспорту, складеного працівниками БТІ 18 жовтня 2009 року, після реконструкції та збільшення площі квартири за рахунок допоміжних приміщень горища, вона стала трикімнатною квартирою загальною площею 326,6 кв.м, житловою площею 123,0 кв.м.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Вказані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення зустрічного позову та ухвалення нового рішення в цій частині виходячи з наступного.

Відповідно до статті 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У статті 152 ЖК передбачена можливість переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, які провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що власник квартири обмежений щодо можливості використовувати житлове приміщення для промислового виробництва. Водночас він має право на свій розсуд здійснювати в ній ремонт, змінювати її вигляд та призначення, але за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У статті 30 Закону № 280/97-ВР визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

У статті 30 Закону № 280/97-ВР визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Відповідно до Порядку перепланування житлових та нежитлових приміщень у будинках у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради 24.05.2012 N 587/7924, порядок перепланування житлових і нежитлових приміщень у будинках у місті Києві (далі - Порядок) - це нормативно-правовий акт, яким встановлюються вимоги, правила і норми проведення ремонтних робіт з перепланування житлових і нежитлових приміщень у будинках у місті Києві та визначається чітка послідовність дій щодо отримання дозволу на виконання таких робіт, а також прийняття об'єкта перепланування в експлуатацію. Перепланування - комплекс ремонтних робіт, пов'язаних з перенесенням і розбиранням некапітальних перегородок, влаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання у зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції будинку (п. п. 1.1., 1.3. Порядку).

Відповідно до вимог Розділу V Порядку (Самовільне перепланування) проведення робіт з перепланування без дозволу на перепланування або без зареєстрованого належним чином Повідомлення не допускається та вважається самовільним переплануванням або переобладнанням.

Справи про адміністративні правопорушення щодо самовільного перепланування або переобладнання житлових приміщень і житлових будинків в установленому порядку розглядаються адміністративною комісією виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) або адміністративними комісіями відповідних районних у місті Києві державних адміністрацій.

Власник, наймач (орендар) житлового чи нежитлового приміщення, будинку, який здійснив самовільне перепланування або переобладнання, що призводить до погіршення технічного стану будинку в цілому (зокрема, порушення конструктивних елементів, засобів протипожежного захисту тощо) або порушує права інших осіб, зобов'язаний за свій рахунок привести цей об'єкт до попереднього стану.

Прийняття об'єкта самовільного перепланування в експлуатацію можливе лише після оформлення дозволу на перепланування відповідно до розділу III цього Порядку та за наступних умов:

Розгляду в установленому порядку адміністративною комісією виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) справи щодо самовільного перепланування або переобладнання житлових приміщень і житлових будинків.

Справи щодо самовільного перепланування приміщень будівель нежитлового фонду адміністративною комісією виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не розглядаються якщо роботи з самовільного перепланування виконані відповідно до проекту перепланування, який відповідає положенням законодавства України, вимогам будівельних норм та інших нормативних документів.

Відсутності будь-яких претензій третіх осіб, пов'язаних з виконанням самовільного перепланування, що письмово підтверджується балансоутримувачем будинку.

Для підтвердження дотримання умов, передбачених підпунктом 5.4 розділу V цього Порядку, до документів, передбачених підпунктом 2.2 розділу II цього Порядку, також додаються:

Копія протоколу про адміністративну відповідальність, складеного в установленому порядку, та у разі накладення штрафу - документи, які підтверджують сплату штрафу.

Оригінал листа балансоутримувача будинку про відсутність будь-яких претензій третіх осіб, пов'язаних з виконанням самовільного перепланування, складений у довільній формі, за підписом керівника та скріплений печаткою (у разі наявності) (пункти 5.1. - 5.5.2. Порядку).

Враховуючи викладене у контексті обставин даної справи, відповідно до яких ОСОБА_4. та ОСОБА_5 не доведена наявність у них дозволу на перепланування спірного житлового приміщення, виданого відповідно до Порядку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ними позову.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс" про визнання права власності на нерухоме майно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т. І. Побірченко

Т.О.Невідома