У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Коротун В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, а тому умови договору, які оспорюються, не суперечать вимогам закону.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним положень кредитного договору та договору в цілому, договору застави транспортного засобу, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Коротун