Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, за касаційною скаргою управління Державної міграційної служби України у Полтавській області на окрему ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини вони із відповідачем не починали, з моменту одруження мешкають окремо і подальше спільне життя не можливе.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним.

Позов мотивувала тим, що ОСОБА_1 на день укладення шлюбу приховав від неї наявну у нього психічну хворобу, крім того, до шлюбу вони вступали без наміру створити сім'ю, що свідчить про його фіктивність.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу на підставі відповідної заяви представника позивача залишено без розгляду.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано шлюб, зареєстрований 15 вересня 2011 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 405 від 15 вересня 2011 року, недійсним.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 березня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

При перегляді справи в апеляційному суді, 24 березня 2015 року також було постановлено окрему ухвалу, якою доведено до відома начальників управління Державної міграційної служби України у Полтавській області та Крюківського районного сектору у місті Кременчуці Державної міграційної служби України в Полтавській області про виявлені порушення, а саме наявність у ОСОБА_2 двох паспортів громадянина України, відсутність у паспорті відомостей про її перебування у шлюбі, для вжиття відповідних заходів.

У касаційній скарзі управління Державної міграційної служби України у Полтавській області просить постановлену окрему ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2008_10_24/pravo1/VS080447.html?pravo=1> Виходячи з положень ст. 320 ЦПК <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T041618?edition=2008_04_22> України, апеляційні суди постановляють окремі ухвали та направляють їх відповідним особам і органам для вжиття ними необхідних заходів у порядку, встановленому ст. 211 ЦПК <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T041618?edition=2008_04_22> України.

Окрема ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку особами, щодо яких вона постановлена.

Згідно ст. 211 ЦПК України, окрема ухвала є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Така ухвала поможе бути постановлена судом до закінчення судового розгляду за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за власною ініціативою в нарадчій кімнаті і оформлюється окремим процесуальним документом.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень.

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

До того ж окрема ухвала повинна відповідати вимогам щодо змісту ухвал суду, зокрема ст. 210 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1985/ed_2014_01_28/pravo1/T041618.html?pravo=1> і бути обґрунтованою та мотивованою.

Вона може бути ухвалена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню саме матеріального або процесуального закону, які саме права громадян порушено.

Тобто правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Проте при постановленні окремої ухвали на порушення вимог, передбачених ст. ст. 211 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1986/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 320 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2111/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1>, судом апеляційної інстанції не зазначено, які саме норми матеріального або процесуального права були порушені працівниками управління Державної міграційної служби України у Полтавській області та Крюківського районного сектору у місті Кременчуці Державної міграційної служби України в Полтавській області, і в чому саме полягають ці порушення, і до яких негативних наслідків це призвело.

За таких обставин окрема ухвала не відповідає вимогам ст. ст. 211 , 320 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1> , а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд касаційної інстанції скасовує ухвалу, якщо вона постановлена всупереч нормам процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Полтавській області задовольнити.

Окрему ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко