АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/357/14-ц 22-ц/774/69/К/15
Справа № 177/357/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/69/К/15 Строгова Г.Г.
Категорія - 28 (ІІІІ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представники позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідачів - ОСОБА_5, - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 які діють в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування збитків за договором підряду.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 липня 2012 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір підряду, відповідно до п.2 якого, відповідач зобов'язався здійснити реконструкцію горища громадської будівлі з добудовою вхідної групи за адресою АДРЕСА_1, у відповідності до затвердженої проектної документації, що є невід'ємною частиною цього договору зі строком закінчення робіт до 15 грудня 2012 року. Згідно п. 1 договору позивач зобов'язалась прийняти та оплатити виконані по договору роботи. Відповідно до п.3.1 Договору, відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт по договору з моменту підписання договору та одержання авансу від позивача і виконати роботи з правом дострокового виконання робіт. На виконання своїх зобов'язань за договором, позивач передала ОСОБА_5, аванс у загальній сумі 190 164,00грн., зазначений факт підтверджується власноручно ним написаними розписками. Однак в порушення умов укладеного договору відповідач не виконав свої зобов'язань за договором і не розпочав будівельні роботи. Вважає, що своїми діями відповідач порушив умови укладеного договору та вимоги ст.ст. 526, 525 ЦК України, у зв'язку з чим листом від 30.12.2013 року позивач відмовилася від вищевказаного договору та вимагала повернути передані за договором кошти в розмірі 190164,00 грн., однак до цього часу грошові кошти відповідачем не повернуті, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище суму.

Після неодноразового уточнення та збільшення заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 пред'явила позов також і до ОСОБА_6, зазначивши, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_5, враховуючи те, що відповідачі ніде не працюють, підприємницьку діяльність не ведуть, тому є підстави вважати, що надані позивачем грошові кошти, в якості авансу, за договором підряду є доходом для сім'ї відповідачів та були ними використані в своїх інтересах, тому у відповідачів виник солідарний обов'язок по поверненню наданих ОСОБА_2 грошових коштів.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_6

Збільшивши позовні вимоги востаннє 23.09.2014 року позивач просила суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь суму заборгованості в розмірі 190164,00 грн., суму інфляційних витрат - 24 112,80 коп., три відсотки річних в розмірі - 3 954,37 грн., витрати по сплаті судового збору - 2 622,73 грн., витрати на оплату правової допомоги адвоката - 7 857,00 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди 190164,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 901,68 грн. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 4549,50 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 які діють в інтересах ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позову з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неврахування судом того, що у судових засіданнях відповідач ОСОБА_5. не заперечував факту що він не робив оздоблювані роботи по фасаду та його покраску у 2012 році надані ним фотографії об'єкта були зроблені ним у кінці 2013 року, тобто після виконання робіт іншою підрядною організацією ПП "Вакант" та отримання декларації про готовність об'єкта до експлуатації, при цьому суд необґрунтовано прийняв до уваги показання свідків яків свою чергу давали абсолютно різні пояснення, які не можуть бути доказами по справі оскільки не можуть підтверджувати факту виконання договору підряду від 24.07.2012 року ОСОБА_5 Крім того останній не може надати жодних доказів щодо виконання ним будівельно- монтажних робіт, які були обумовлені зазначеним договором, а саме відсутній кошторис робіт, який затверджений позивачем чи його представником, відсутні документи, які підтверджують якість матеріалів та обладнання, що використовувалось, відсутні акти виконаних робіт тощо.

Обґрунтованим вона вважає й заявлені позовні вимоги до ОСОБА_6, в задоволені яких їй було необґрунтовано відмовлено та заявлений розмір суми інфляційних витрат - 24 112,80грн. та трьох відсотків річних - 3 954,37 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на її користь, а також документально підтверджені судові витрати, які підлягають стягненню з відповідачів, які суд не достягнув відповідно до квитанцій які містяться у матеріалах справи, а саме судовий збір у сумі 721,05 грн. та витрат на оплату правової допомоги у розмірі 3 307,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ставить питання про скасування рішення суду в повному обсязі з ухваленням нового, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені заявленого нею позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, а саме суд пославшись на Постанову пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" а саме на п.12, не прийняв до уваги показання свідків зі сторони відповідача, проте судом не було враховано, що дана постанова не має жодного відношення до регулювання спірних правовідносин, оскільки норми дії даної статті поширюються на правочин, для яких законом встановлена обов'язкова письмова форма, але вона порушується, в даному конкретному випадку така вимога порушена не була.

Крім того, суд не звернув уваги та не надав жодної правової оцінки тому факту, що в липні, вересні та листопаді позивачем, через довірену особу відповідачу сплачувались певні кошти, якщо б останній не приступив до роботи та не затвердив приблизний кошторис робіт то відповідно ні хто б не заплатив би йому решту грошової суми, яку і просить стягнути позивач, що в свою чергу є підтвердженням належного виконання ОСОБА_5 договору підряду від 24.07.2012 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, та заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які діють в інтересах ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір підряду, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати, у відповідності до умов даного договору, будівельно-монтажні роботи, у відповідності до затвердженої проектної документації, що є невід'ємною частиною цього договору, а замовник зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити її (а.с 12-14 т.1).

Об'єктом підрядних робіт згідно договору є реконструкція горища громадської будівлі з добудовою вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1. п.2 Договору.

Згідно п. 2.2 замовник зобов'язаний затвердити проектну документацію, до початку провадження робіт забезпечити підрядника затвердженою документацією і всіма необхідними документами, що дозволяють виконання, розглянути надані підрядником кошториси та у випадку відсутності зауважень, затвердити їх, шляхом власноручного підпису, прийняти від підрядника за актом завершені роботи, своєчасно та в повному обсязі здійснити розрахунки

Пунктом 3.1 передбачений обов'язок підрядника розпочати виконання робіт по договору з моменту підписання договору та одержання авансу замовника виконати роботи, з правом дострокового виконання робіт.

Строки виконання робіт обумовлені в п. 3.2 договору та визначено як початок 24.07.2012 року, а завершення 15.12.2012 року.

В розділі 4 договору передбачено, що розрахунки з підрядником здійснюються готівкою частинами відповідно до актів виконаних робіт. Остаточну оплату вартості робіт замовник проводить протягом 7 календарних днів після завершення виконання підрядником всього обсягу робіт по договору.

На виконання своїх обов'язків в за договором, позивач ОСОБА_2 передала відповідачу ОСОБА_5 робочий проект "Реконструкція горища громадської будівлі з добудовою вхідної групи" по АДРЕСА_1, що вбачається з акту приймання-передачі від 03.10.2012 року (а.с. 11 т.1).

У період з 24.07.2014 року по 02.11.2012 року позивач передав відповідачу в якості авансу кошти в загальному розмірі - 190 164,00 грн., а саме 24.07.2012 року - 7900,00 грн. (а.с.10 т.1), 25.07.2012 року - 3216,00 грн. (а.с.9 т.1), 23.09.2012 року - 89848,00 грн. (а.с. 8 т.1), 02.11.2012 року - 89200,00 грн. (а.с.15 т.1), зазначений факт підтверджується розписками та не заперечується відповідачем ОСОБА_5 а ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування збитків за договору підряду та стягуючи з ОСОБА_5 на користь позивача збитки у розмірі 190164,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 не виконавши зобов'язань, прийнятих на себе відповідно до договору підряду від 24.07.2012 року, порушив вимоги цього договору щодо обсягу та строків виконання зобов'язань, тому відповідно до ст. 849 ЦК України повинен нести відповідальність перед замовником, у тому числі, відшкодувати збитки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникають із договору підряду регулюються умовами самого договору та Главою 61 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частинами 1 ст. 883 ЦК України передбачено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. Наслідки порушення умов договору щодо строків виконання робіт передбачені ч.ч. 2,3 ст. 849 ЦК України, зокрема, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Правовою підставою для стягнення збитків, завданих порушенням умов договору щодо строків є відмова замовника від договору підряду, що також передбачено п.8.1 договору підряду 24.07.2012 року, так листом від 30.12.2013 року позивач відмовилася від вищевказаного договору та вимагала повернути передані за договором кошти в розмірі 190164,00 грн.(а.с.6 т.1), лист було одержано відповідачем 13.01.2014 року (а.с. 5т.1)

В поданій ОСОБА_5 апеляційній скарзі не заперечує, що ним отримані кошти, проте стверджує, що вони були отримані ним на закупівлю будматеріалів необхідних на проведення погоджених у договорі будівельно-монтажних робіт на підтвердження чого наголошує, що в липні, вересні та листопаді позивачем, через довірену особу відповідачу сплачувались певні кошти, якщо б останній не приступив до роботи та не затвердив приблизний кошторис робіт то відповідно ні хто б не заплатив би йому решту грошової суми, яку і просить стягнути позивач, що в свою чергу є підтвердженням належного виконання ОСОБА_5 договору підряду від 24.07.2012 року.

Однак колегія суддів не бере даний довід до уваги. Як недоведений та такий що спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У порушення зазначених вимог цивільного процесуального законодавства відповідачем не доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі як і не надано доказів належного виконання договору підряду 24.07.2012 року ,у розумінні ст.ст. 57-61 ЦПК України та в чому вони полягали.

Так в матеріалах справи відсутні докази щодо надання до затвердження замовнику кошторису робіт, що передбачено п. 2.1 Договору підряду. Згідно ч.1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду можу бути визначена в кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Наданий відповідачем в судовому засіданні перелік виконаних робіт (а.с. 95-103 т.1) не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України, оскільки ці документи не підписані замовником, відсутня відмітка про затвердження їх замовником.

Крім того, відповідачем ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано актів виконаних робіт, щомісячне надання яких передбачено в пункті 2.1 договору підряду, а також підтвердження здачі замовнику робіт.

Навпаки матеріали справи, містять наданий ОСОБА_2 пакет документів, який свідчить про виконання іншою підрядною організацію ПП "Вакант" всього обсягу робіт за робочим проектом "Реконструкція горища громадської будівлі з добудовою вхідної групи за адресою АДРЕСА_1" .

Надані апеляційному суду, відповідачем ОСОБА_5, чеки на закупівлю будівельних матеріалів, висновків суду не спростовують оскільки не підтверджують факт належного виконання відповідачем умов договору підряду.

Доводи відповідача з приводу того, що суд не прийняв до уваги показання свідків пославшись на п. 12 Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", колегія суддів не бере до уваги, оскільки показання свідків які містяться в матеріалах справи у своїй сукупності не дають підстав для скасування рішення суду в цій частині, оскільки жодне з них беззаперечно не доводе виконання ОСОБА_5 договору підряду від 24.07.2012 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу невиконанням ОСОБА_5 робіт за зазначеним вище договором, в зв'язку з чим у позивача на підставі ст. 849 ЦК України виникло законне право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 понесених позивачем збитків, суд першої інстанції виходив із того, що договір підряду був укладений між позивачем та ОСОБА_5, всі права та обов'язки за договором набули сторони цього договору, внаслідок порушення умов договору щодо обсягу та строків виконання зобов'язань ОСОБА_5 самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, у тому числі усім своїм майном, використання ОСОБА_6 отриманих її чоловіком грошових коштів від ОСОБА_2 є недоведеним.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 65 СК договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї.

Сам по собі договір підряду, не є договором отримання коштів а є договором на виконання певної роботи, за результатами якої замовник зобов'язується прийняти та оплатити таку роботу, отже доводи апеляційної скарги, з даного приводу є безпідставними у зв'язку із чим колегією суддів не беруться до уваги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 понесених нею збитків у розмірі 190164,00грн., з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд першої інстанції виходив із того, що їх стягнення не передбачено чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду та зазначає наступне.

Так предметом розгляду даної справи є спір про стягнення, в тому числі, трьох процентів річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання. Однак зобов'язання за договором підряду - не є грошовим зобов'язанням, оскільки в ньому не передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, тому до таких правовідносин положення статті 625 ЦК України не застосовуються, дане положення погоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 30.04.2014 року.

Відповідно до п.2 ст.. 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Так договором підряду від 24.07.2012 року а саме п.8.2 передбачена відповідальність підрядника за невиконання чи неналежне виконання договору, так за порушення строків виконання робіт останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,2% від загальної суми договору за кожен день прострочення, проте з такою вимогою позивач до суду не зверталась, тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача в цій частині, як такі що не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування понесених ОСОБА_2 судових витрат та витрат на оплату правової допомоги, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст..88 ЦПК України та виходив із того, що позивачеві позов якого задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, враховуючи те, що на користь позивача стягненню підлягають 190 164,00 грн., тому обґрунтовано прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1901,68 грн. (1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.)

Проте колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутих з відповідача на користь позивача витрат по оплаті за надання правової допомоги.

Так адвокат ОСОБА_4 приймав участь у розгляді справи на боці позивача ОСОБА_2 на підставі договору про надання правої допомоги №30/14 від 23.05.2014 року та додаткового договору №30-1/14 від 23.06.2014 року. (а.с. 246 т.1)

Згідно акту-розрахунку за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_4, зазначає, що він витратив на надання правової допомоги по даній цивільній справ 17 год. 46 хв.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов в цій частині виходив із того, що відповідно до журналів судових засідань адвокат приймав участь в судових засідань протягом 7 годин 13 хв., та врахував час витрачений на ознайомлення адвоката з матеріалами цивільної справи, та прийшов до висновку, що всього адвокатом на надання правової допомоги витрачено 10,11 год., а отже стягненню на користь позивача підлягають, відповідно до ст. 88 ЦПК України, 4549,50 грн., витрачених на правову допомогу.

Відповідно до п.47 -48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах " №10 від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так відповідно до журналів судових засідань адвокат ОСОБА_4 приймав участь у судових засіданнях 9 годин, при цьому не однократно підготовлював та подавав уточнені позовні заяви, заяви про накладення арешту на майно боржника тощо.

Станом на 1 січня 2014 року мінімальна заробітна плата по Україні визначена у розмірі 1218 грн., отже час роботи по наданню правової допомоги складає - 487,20 грн. (1218 грн.* 40%), тому стягненню з відповідача на користь позивача , підлягають відповідно до ст..88 ЦК України, -4872 грн., витрачених на сплату правової допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню, апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення витрат на правову допомогу

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 які діють в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу адвоката у сумі 4 872 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: