Справа № 2-1848/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про припинення договору поруки, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати припиненою поруку відповідно до договору поруки №7-08Ф/65_Р2 від 15 серпня 2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Укргазбанк».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилалася на те, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №7-08Ф/65, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 64 400,00 доларів США, зі сплатою 13,8 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_2 за кредитним договором, 15 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», позивачем ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір поруки №7-08Ф/65_Р2, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком солідарно з позичальником за виконання зобов'язань за кредитним договором.

Так як, відповідач змінив умови кредитного договору, збільшивши відсоткову ставку на 1% до 14,8% за кредитним договором в односторонньому порядку, тим самим збільшив обсяг її відповідальності, позивач просить визнати припиненою поруку відповідно до договору поруки.

Ухвалою суду від 08 червня 2015 року залучено у якості третьої особи ОСОБА_3.

Представник позивача, яка є також представником третьої особи ОСОБА_3, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити та застосувати строк позовної давності.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи.

Суд, заслухавши представника позивача, яка є також представником третьої особи ОСОБА_3, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №7-08Ф/65, згідно з яким позичальнику надані кредитні кошти в сумі 64 000,00 доларів США. Позичальник зобов'язався кожен місяць частинами повертати кредитні кошти та сплачувати проценти у розмірі 13,8% річних.

ОСОБА_1 є поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_2 на підставі укладеного 15 серпня 2008 року з ВАТ АБ «Укргазбанк» Договору поруки №7-08Ф/65_Р2.

Статтями 3, 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Отже, підставою припинення договору поруки може бути здійснення без згоди поручителя зміни основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, у даному випадку це збільшення процентної ставки за користування кредитом, про що зазначає позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У пункті 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 4.1 розділу ІV Кредитного договору, який визначає Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку, передбачено, що у випадку та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору (в тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один банківський день), що випливають з цього договору, зокрема: несплати процентів та/або несвоєчасного повернення кредиту або його частини та/або будь-якої іншої заборгованості, що може виникнути згідно з умовами цього договору) банк має право на свій розсуд, зокрема, внести зміни/доповнення до цього договору в односторонньому порядку (внести зміни до умов зобов'язань своїх та/або позичальника, включаючи зміну позичальнику процентної ставки за користування кредитом та встановлення її на рівні 14,8 % річних.

Тобто, за умовами укладеного між позичальником та банком договору, підвищення процентної ставки відповідно до п.4.1 відбувається в порядку внесення односторонніх змін до цього Договору з дотриманням визначеної договором процедури.

Відтак, підвищення процентної ставки відбулось в порядку внесення банком односторонніх змін до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника у сумі наданого кредиту 64 400,00 доларів США, на строк з 15 серпня 2008 року по 14 серпня 2014 року, із сплатою процентів за користування виходячи з 13,8% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.

Відповідно до п. 2.7 договору поруки кредитор зобов'язаний повідомити в письмовій формі про внесення до кредитного договору будь-яких змін та доповнень стосовно розміру суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, строків виконання зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом на адресу поручителя не пізніше наступного робочого дня.

Згідно п. 6.2 договору поруки зміни та доповнення до цього договору кредитор має право внести в односторонньому порядку.

Пунктом 6.3 договору поруки передбачено, що внесення змін, доповнень та розірвання цього договору в односторонньому порядку здійснюється шляхом надіслання поручителю та позичальнику письмового одностороннього правочину (угоди) кредитора та надсилається поручителю та позичальнику, що створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки кредитора та/або поручителя і позичальника.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про підвищення розміру процентної ставки з 13,8% річних до 14,8% річних та давала згоду на збільшення процентної ставки шляхом укладення додаткової угоди.

Таким чином, системний аналіз зазначених вище правових норм та умов кредитного договору дає підстави вважати, що ПАТ АБ «Укргазбанк» змінив умови договору зі збільшенням об'єму відповідальності без згоди поручителя за відсутності в договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 3, 6, 553-554, 559, 598, 627, 628, 1054 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про припинення договору поруки - задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки №7-08Ф/65_Р2 від 15 серпня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн