Справа № 304/610/15-ц
Провадження № 2/304/292/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її чоловік - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку АДРЕСА_1. Вона прийняла спадщину за чоловіком, так як на час його смерті і на даний час постійно проживає у вказаному будинку, інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину немає, оскільки їх сини вже померли. Для оформлення спадщини за покійним чоловіком та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. В ході судового розгляду ОСОБА_1 змінила позовні вимоги, а саме просила визнати за нею право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом за спадкодавцями ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

До початку розгляду справи по суті третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2, яка діє як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_3 та в його інтересах, пред'явила позов до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання за дитиною права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом за ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано 31 липня 2013 року. Від даного шлюбу у неї народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 помер, а після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яку він у свою чергу успадкував на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР в порядку спадкування за законом за спадкодавцем - своїм батьком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, оскільки протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті такого та протягом наступних шести місяців був зареєстрований та проживав у спадковому будинку. Однак ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_2 протягом встановленого законом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори не звертався, свідоцтва про право на спадщину не отримував. Крім цього, заповіту покійний не залишив. Оскільки вона, як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку від прийняття спадщини не відмовилася, а відтак в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину за законом за спадкодавцем - його батьком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Крім її сина спадщину також прийняла і мати спадкодавця - ОСОБА_1, оскільки така належить до першої черги спадкоємців, на час відкриття спадщини проживала разом з покійним та протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не відмовилася від її прийняття. Таким чином, малолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_1 успадкували по 1/2 частині належної спадкодавцю ОСОБА_2 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Оскільки іншої можливості визнати за малолітнім сином право власності на частину вказаного будинку у позасудовому порядку у неї немає, так як відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцю, тому просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, змінені позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3

У судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області також не з'явилася, подала заяву, у якій просить розгляд зміненої позовної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом провести без її участі, не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 5-6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явилася, однак у поданій нею позовній заяві просить у зв'язку зі значною територіальною віддаленістю справу розглянути у її відсутності, заявлені нею вимоги в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 підтримує в повному обсязі, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 01 квітня 2002 року, актовий запис №20 (а. с. 8, 9). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив.

Згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 650 та № 651 від 11 травня 2015 року, головою дворогосподарства АДРЕСА_1 був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, де на день його смерті і впродовж шести місяців проживала його дружина (позивачка) - ОСОБА_1 зі своїми дітьми - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (діти спадкодавця) (а. с. 10-13).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності.

Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення питання спадкування за таким застосувати норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 119/01-16 від 29 травня 2015 року, спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 27).

Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори №90/01-16 від 05 травня 2015 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1 за життя спадкодавця ОСОБА_4 виготовлено не було (а. с. 7).

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги за законом, постійно проживали з покійним у спадковому будинку на час відкриття спадщини та продовжували там жити і після його смерті, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину у рівних долях, тобто по 1/3 частині (а. с. 5, 9, 11).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер син позивачки - ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 03 травня 2002 року, актовий запис № 27, внаслідок чого відкрилася спадщина на 1/3 спірного будинку (а. с. 12, 33). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив.

Оскільки спадщина за спадкодавцем ОСОБА_5 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення питання спадкування за таким застосувати норми ЦК УРСР з раніше викладених підстав.

Згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 1324 від 12 серпня 2015 року, на день смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та впродовж шести місяців в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали його мати (позивачка)- ОСОБА_1 та брат ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а. с. 33).

Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 237/01-16 від 12 жовтня 2015 року, спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 61).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, усунувши від права на спадкування брата спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_2, який згідно ст. 530 ЦК УРСР належав до другої черги спадкоємців, постійно проживала з покійним у спадковому будинку на час відкриття спадщини та продовжувала там жити і після його смерті, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Вказане свідчить, що після смерті спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_5 2/3 спадкового будинку за законом успадкувала позивачка ОСОБА_1, а 1/3 частину цього ж будинку - ОСОБА_2

Крім цього встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер син позивачки - ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 15 вересня 2014 року, актовий запис №69 (а. с. 13, 34). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив.

Згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 1325 від 12 серпня 2015 року, на день смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та впродовж шести місяців в будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала його мати (позивачка)- ОСОБА_1 (а. с. 34).

Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 238/01-16 від 12 жовтня 2015 року, спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 62).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 постійно проживала з покійним сином на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2013 року (а. с. 45 - 46). Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні і вихованні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 614 від 18 вересня 2015 року (а. с. 43, 49).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, для малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також тих, цивільна дієздатність яких обмежена, законодавець робить виняток і незалежно, де і з ким вони проживають і чи подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо їх представники від спадщини не відмовилися.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2, як законний представник її малолітнього сина ОСОБА_3, у встановленому законом порядку від прийняття спадщини не відмовилася, а відтак в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України останній вважається таким, що прийняв спадщину за законом за спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

З вищенаведеного вбачається, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, прийняли його мати - позивачка ОСОБА_1 та малолітній син ОСОБА_3, а відтак вони успадкували належну спадкодавцю 1/3 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у рівних долях.

Отже враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_2 прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності, приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами АДРЕСА_1, а за малолітнім ОСОБА_3 - право власності на 1/6 частину вказаного спадкового майна.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 524 - 527, 529, 530, 548, 549 ЦК Української РСР, ст. ст. 328, 392, 1216 - 1218, 1241, 1261, 1268, 1269, 1296-1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінений позов ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом за спадкодавцями ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ганько І. І.