АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровськоі області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Добролюбовій І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи ОСОБА_3, Дніпропетровська міська рада, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи ОСОБА_3, Дніпропетровська міська рада, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»(а.с.25).

Заявник зазначав, що йому на праві власності належить ? частина домоволодіння АДРЕСА_1. Зазначений житловий будинок було ним отримано в дар згідно договору дарування від 25 травня 2004 року, який внесений до реєстру речових прав на нерухоме майно 17.12.2004 року, номер витягу 5907241.

Інша ? частина домоволодіння належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 20 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4

Але ним виявлено, що в договорі дарування ОСОБА_3 була допущена помилка, а саме: неправильно зазначений номер будинку, замість НОМЕР_1 неправильно вказаний НОМЕР_2.

З метою з'ясування причини помилки звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4, в ході перевірки матеріалів правочину було встановлено, що в реєстрі речових прав на нерухоме майно дане домоволодіння внесено за двома адресами: існує запис про право власності ? домоволодіння АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_2 та запис про право власності ? домоволодіння АДРЕСА_1, за власником ОСОБА_3.

Разом з тим, існує запис про право власності ? домоволодіння АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_2 та запис про право власності ? домоволодіння АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_3.

Відчужувана частина житлового будинку на користь обдарованої ОСОБА_5 належала ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19.09.1997 року за реєстровим №6-2323. Помилка вже містилась в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, а саме: неправильно зазначений номер будинку, замість НОМЕР_1 неправильно вказаний НОМЕР_2

Для з'ясування в якому із попередніх документів була уперше допущена помилка звернувся з запитами в КП ДМБТІ, та отримав наступні документи.

На підставі рішення Дніпропетровського обласного суду від 17 березня 1962 року право власності на ? домоволодіння АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_7.

Згідно рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 19.02.1963 року № 147 про передачу на баланс райкомунгоспу ? домоволодіння АДРЕСА_1, яке було конфісковано за рішенням суду у ОСОБА_8. Дане рішення було зареєстровано у МБТІ 23.03.92 року та підготовлене реєстраційне посвідчення, в якому допущена помилка: неправильно зазначений номер будинку, замість НОМЕР_1 неправильно вказаний НОМЕР_2. З цього моменту помилка була перенесена у наступні документи:

25.03.1992 року МБТІ видана довідка-характеристика для міськради на ? домоволодіння АДРЕСА_1 для продажу за №1998, в якій вказано неправильно будинок НОМЕР_2;

03.08.1992 року МБТІ видана довідка-характеристика для міськради на ? домоволодіння АДРЕСА_1 для продажу за №6143, в якій вказано неправильно будинок НОМЕР_2.

У зазначеній частині домоволодіння стала проживати та була зареєстрована ОСОБА_9, яка у 1992 році подала заяву до виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих про викуп частки домоволодіння у власність та подала заяву №2/1837 від 27.07.1992 року до КП МБТІ про видачу довідки-характеристики ? домоволодіння АДРЕСА_1 для викупу.

Не перевіривши достовірність даних та на підставі довідок-характеристик між продавцем - виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів та покупцем - ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 19.08.1992 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрований за реєстровим №1-7701.

Після смерті ОСОБА_9 19.09.1997 року спадкоємцю ОСОБА_6 було видано свідоцтво про спадщину за заповітом.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що існуючі записи в реєстрі речових прав на нерухоме майно на одне домоволодіння, але за двома різними адресами порушує його права, якими не може повноцінно розпорядитись, ОСОБА_2 просив:

встановити факт, що майно ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з літ.А-1 житловий будинок; Б - гараж; В,Г - вбиральні; 1-8, І - споруди; І - замощення, загальною площею 99,6 кв.м, житловою площею 50,5 кв.м. за договором дарування від 20 грудня 2013 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 2070 на ім'я ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 3970910 від 20.12.2013 року, має адресу: АДРЕСА_1

встановити факт, що майно ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з літ.А-1 житловий будинок, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 25,2 кв.м. за договором купівлі-продажу від 19.08.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за №1-7701, має адресу: АДРЕСА_1

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи ОСОБА_3, Дніпропетровська міська рада, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», відмовлено(а.с.92-94).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.104-107).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України, за положеннями якої кожна особа, законний інтерес або право якої порушено, має право скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права із застосуванням заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

В частині 1 ст.256 ЦПК України наведено перелік справ, які розглядає суд в порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 25 травня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Котенок Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №4-2823. Договір внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно 17.12.2004 року, номер витягу 5907241(а.с.6-7).

Згідно договору дарування від 20 грудня 2013 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №2070(а.с.8-9).

Як видно із справи, обгрунтовуючи вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, за обставин, наведених в заяві, ОСОБА_2 фактично поставив питання про визначення відповідної адреси відносно вказаних ним частин домоволодіння по АДРЕСА_1 власниками яких в даний час є він та ОСОБА_3

Разом з тим, положення ч.1 ст.258 ЦПК України не передбачають встановлення факту, що має юридичне значення з питань, про які зазначено в заяві ОСОБА_2

Крім того, із справи вбачається, що на звернення ОСОБА_2 з приводу адреси зазначеного домоволодіння, КП «ДБТІ» Дніпропетровської міської ради в листі за вих.№4885 від 11.04.2012 року повідомило, що згідно до інформаційної довідки КП «Центр містобудування, архітектури, землеустрою та кадастру» Дніпропетровської міської ради від 21.03.2012 року вих.№КП-2113 проїзд на якому розташовано будинок має адресу: вул.Курганська, буд.2, та запропоновано ОСОБА_2 з питання зміни адреси у правовстановлюючих документах з номера 2а на номер 2 звернутися до КП «ДМБТІ»(а.с.76).

Отже, наведене свідчить, що питання, про які зазначено ОСОБА_2 в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме стосовно зміни адреси у правовстановлюючих документах, вирішуються у іншому передбаченому законом порядку, а не в порядку, який обрано ОСОБА_2

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для захисту прав ОСОБА_2 у обраний ним спосіб і обгрунтовано відмовив в задоволенні заявлених вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, не можуть бути взяті до уваги, оскільки скарга фактично містить зміст обставин, наведених ОСОБА_2 в заяві про встановлення юридичного факту, які були предметом з'ясування суду при розгляді справи. Доводи скарги не спросовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-