АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7599/15 Справа № 209/336/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є. Д. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Козлова С.П.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" про стягнення сум за договорами банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" про стягнення сум за договорами банківського вкладу. Позивач вказував на те, що 22 січня 2014 року між ними було укладено договір №264978-10.04./0209 строкового банківського вкладу (депозит) "Накопичувальний" в у розмірі 12 000 грн. під 20% річних на 12 місяців, а 15 травня 2014 року - аналогічний договір банківського вкладу №894525-10.09./0209 у розмірі 10 000 грн. під 25% річних на 3 місяці.

Посилаючись на те, що його неодноразові заяви щодо повернення вкладу відповідач залишив без задоволення, позивач просив стягнути з відповідача суми вкладів у розмірі 22 000 грн. разом з нарахованими відсотками.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково, з відповідача стягнуто на користь позивача 22 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення в частині стягнення суми заборгованості, як ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення не оскаржується і у відповідності зі ст.303 ЦПК України не переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми вкладів у розмірі 22 000 грн., суд виходив з того, що 22 січня 2014 року між сторонами було укладено договір №264978-10.04./0209 строкового банківського вкладу (депозит) "Накопичувальний", а 15 травня 2014 року - аналогічний договір банківського вкладу №894525-10.09./0209, за умовами яких позивачем було передано банку грошові кошти відповідно у розмірі 12 000 грн. та 10 000 грн.

Проте, на порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення не містить переконливих доводів на підтвердження зроблених висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст.2 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст.1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493 (далі Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №6-118цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до процесуального закону доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Як вбачається зі справи, позивач на підтвердження укладення між сторонами договорів банківських вкладів №264978-10.04./0209 від 22 січня 2014 року та №894525-10.09./0209 від 15 травня 2014 року надав лише ксерокопії цих договорів, оригінали яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження, проведенням досудового розслідування якого займається Кіровський РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетроській області що підтверджується його довідкою (а.с.103).

Колегією суддів відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України вживалися заходи щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами їхніх прав, зокрема, надання оригіналів договорів, квитанцій та інших доказів на підтвердження внесення позивачем грошових коштів на вказані в договорах рахунки, що не дало належного результату.

Навпроти встановлено, що договори банківських вкладів №264978-10.04./0209 від 22 січня 2014 року та №894525-10.09./0209 від 15 травня 2014 року в ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" не зареєстровані, вказані в цих договорах рахунки для обліку сум вкладів не відкривались, грошові суми вказані в зазначених договорах до банку не надходили.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даної частини позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 лютого 2015 року в оскарженій частині скасувати. В задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення суми вкладів у розмірі 22 000 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Козлов С.П.