АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1072/15 Головуючий 1-ї інстанції - Андросов О.М.
Справа №611/1148/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (надалі - ТОВ "ЛК "Еталон" або відповідач), в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу №000671 від 08 липня 2014 року, укладений між ним та ТОВ "ЛК "Еталон", стягнути з відповідача на його користь в рахунок повернення сплачених коштів за цим договором 19 000,00грн., а також моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10 000,00грн., та сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 290,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 08 липня 2014 року між ним та ТОВ "ЛК "Еталон" було укладено договір фінансового лізингу №000671 (надалі - Договір), предметом якого є сільськогосподарська техніка - трактор МТЗ 82.1. Позивач 08.07.2014року сплатив відповідачу на відповідний рахунок грошову суму - 19 000,00грн. із зазначенням, як він вважав, авансового платежу, згідно домовленості під час попередніх переговорів. Зокрема, перед укладенням Договору представник відповідача в усній формі роз'яснила йому, що він повинен спочатку сплатити передплату за трактор в сумі 19 000,00грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і на протязі семи днів відповідач передасть йому в користування предмет лізингу. При цьому представник відповідача не роз'яснила йому фактичне призначення платежу, який виявився комісійною винагородою лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, хоча він вважав, що це часткова оплата вартості трактора. В договорі це передбачено, але у нього не було можливості детально ознайомитися з умовами Договору до його підписання, т.я. представник відповідача не надала йому достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона йому пояснила та спонукала його швидше підписати Договір, мотивуючи тим, що на неї чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу. На протязі обіцяних семи днів предмет лізингу так і не був переданий, тому позивач 30.07.2014року звернувся до відповідача із заявою про відмову від договору та вимогою повернути сплачені кошти. Відповідач 20.08.2014року повідомив позивача, що договір розірвано, але повертати кошти відмовився, мотивуючи тим, що договором не передбачено повернення цих коштів. Позивач зазначає, ця угода порушує його права як споживача, містить несправедливі умови, а також суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про фінансовий лізинг".

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ТОВ "ЛК "Еталон" про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, його представник не з'явився, але надав письмові заперечення на позов, в яких вказує, що дійсно 08.07.2014року між сторонами було укладено спірний Договір з відповідними додатками до нього. За умовами договору відповідач придбає у власність предмет лізингу і надає його позивачу за плату у тимчасове володіння та користування на умовах визначених в договорі. Позивач особисто підписав кожну сторінку договору, що свідчить про те, що він був ознайомлений з усіма його умовами. Цей Договір повністю відповідає вимогам чинного цивільного законодавства України, умови викладені детально і ясно, а тому позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. На виконання умов договору позивачем було здійснено оплату лише комісії за організацію договору лізингу в розмірі 19 000,00грн. На вимогу позивача укладений між сторонами договір фінансового лізингу було розірвано. Умовами договору, а саме п.12.1 ст.12 передбачено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акту прийому - передачі предмету лізингу лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання у розмірі 20% від сплачененої суми авансового платежу. В такому випадку, комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Згідно положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору фінансового лізингу №000671 від 08.07.2014року, повернення сплачених грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Так, судовим розглядом встановлено, що 08 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ЛК "Еталон" був укладений договір фінансового лізингу №000671, предметом якого є сільськогосподарська техніка - трактор МТЗ 82.1. Згідно з умовами Договору ТОВ "ЛК "Еталон" (лізингодавець) зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу) - трактор МТЗ 18.1, а ОСОБА_1 (лізингоодержувач) у свою чергу зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Договір про фінансовий лізинг №000671 від 08 липня 2014 року вчинений ОСОБА_1 у письмовій формі, ним підписаний добровільно, оскільки на кожному листі аркуша договору є його особистий підпис, в договорі містяться усі істотні умови, будь-яких застережень договір немає.

Згідно додатків №1 та №2 до Договору відвантаження предмету лізингу відбувається після сплати: комісії за організацію, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу. Зокрема, комісія за організацію розуміє під собою одноразову плату за організацію та оформлення Договору лізингоодержувача лізингодавцю при укладання договору.

Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627 ЦК України, ці норми визначають, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладанні договору, вибору контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладанні договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Як визначено ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч.1 ст.807 ЦК України предметом лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Також, відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" (надалі - Закон), за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Договір лізингу має бути укладений у письмовій формі (ст. 6 Закону).

У п. 8.2.1 Договору визначено, що перший лізинговий платіж складається з: а) комісійної винагороди лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладанням цього договору, яка розраховується, як Комісія за організацію, яка визначається у додатку №1 до даного Договору; б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується, як авансовий платіж, який визначається у додатку №1 до даного договору; в) комісійної винагороди лізингодавцю за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, пов'язані з організацією передачі предмета лізингу

Пунктами 8.2.2, 8.2.3 Договору визначені періодичні авансові платежі та другий лізинговий платіж за наведеними формулами. У додатку №1 до цього Договору зазначена вартість предмета лізингу 190 000,00грн., відсоток платежів - 50%, сума виплат - 95 000,00грн., щомісячний платіж 7 916,67грн., комісія за організацію (10%) - 19 000,00грн., комісія за передачу (3%) - 5 700,00грн. У додатку №2 до цього Договору (графік сплати другого лізингового платежу) зазначено вартість предмета лізингу - 190 000,00грн., авансовий платіж 50%, сума лізингу - 95 000,00грн., викупна вартість - 2 850,00грн., відсоткова ставка 12,5%, комісія 5% та щомісячний платіж - 2 386,61грн., а також витрати, які сплачує лізингоодержувач за відвантаження предмета лізингу, комісію за передачу предмета лізингу в сумі - 5 700,00грн.

Як свідчать матеріали справи, 08.07.2014року позивач на виконання умов Договору сплатив відповідачу по платіжній квитанції 19 000,00грн. В цій квитанції зазначено, що сплачується саме - лізинговий платіж по Договору (а.с.18).

Умовами Договору також передбачено, а саме п. 12.11. ст.12, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до підписання акту прийому - передачі предмету лізингу лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання в розмірі 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку комісія за організацію даного Договору лізингоодержувачу не повертається.

30.07.2014року на вимогу позивача Договір фінансового лізингу був розірваний на підставі п. 12.11. ст.12 договору.

На думку позивача, умови Договору щодо права у відповідача не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від лізингодавця у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін.

Однак, спірний Договір фінансового лізингу не містить обов'язків лізингоодержувача, які спричиняють, чи могли спричинити шкоду останньому. Умови договору є прозорими і відповідають чинному законодавству України. Договір, укладений між сторонами, не містить несправедливих умов, у зв'язку з чим не може бути визнаний недійсним.

За загальними правилами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Що стосується твердження позивача про відсутність у нього реальної можливості детально ознайомитись із усіма умовами договору в момент його підписання, то вони є надуманими і колегією суддів не приймаються, т.я. підписи ОСОБА_1 на кожній сторінці договору свідчить про те, що він мав нагоду детально ознайомитися з його текстом перед його підписанням. Підписуючи договір, ОСОБА_1 був згоден з усіма його умовами, а подальша відмова від сплати інших платежів, визначених цим договором, та вимога про його розірвання, не є нечесною підприємницькою діяльністю з боку ТОВ "ЛК "Еталон" відносно не повернення позивачу грошей за сплату ним комісії за організацію та оформлення Договору при його укладанні.

Доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегії суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -