Провадження 2-507/15
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Демидовської А.І.

при секретарі Ковальчуку В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення суми банківського депозиту за договорами банківських вкладів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення суми банківського депозиту за договорами банківських вкладів. Свої вимоги мотивувала тим, що нею були розміщені в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні вклади в іноземній валюті (Вклади „Стандарт"): за договором SAMDNWFD 300 від 20 січня 2014 року та договором банківського вкладу SAMDN 5284 від 27 лютого 2014 року суми банківських вкладів у розмірі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних.

Пунктом 3 Договору 1 пердбачено, що у випадку якщо після закінчення строку вкладу позивач не заявив про бажання забрати свої кошти, вклад продовжується автоматично ще на один строк, вказаний у розділі „Данні по вклад". Таким чином строк дії Договорів автоматично продовжено до 20.07.2014 року, а потім до 20.10.2014 року включно.

Згідно пункту 6 Договору, мінімальний строк вкладу, після спливу якого позивач може забрати вклад та отримати нарахованні відсотки в повному обсязі без застосування зниженої відсоткової ставки, передбаченої пункті 12 Договору. За дострокове розірвання договору, становить 3 та 6 місяців відповідно.

Мінімальні строки вкладів, після спливу якого Позивач може отримати грошові кошти, минули ще 20.10.2014 року та 27.08.2014 року .

Окрім цього, пунктом 10 Договору допускається його дострокове розірвання та передбачається порядок такого дострокового розірвання, шляхом повідомлення Банку за два календарні дні до дати розірвання Договору.

Позивач неодноразово зверталася до до відділень Банку з проханням повернути гроші однак, натомість їй пропонують реструктувати вклади на термін 5 років під 5% річних, пояснень та відомостей про стан рахунків письмово Банк не надає.

Тому Позивач просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі банківських вкладів у розмірі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити в повному обсязі з наведених в ньому підстав, надала суду уточнення, щодо розрахунку відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01.04.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача проти заявленого позову заперечував надавши суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що нею були розміщені в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні вклади в іноземній валюті (Вклади „Стандарт"): за договором SAMDNWFD 300 від 20 січня 2014 року та договором банківського вкладу SAMDN 5284 від 27 лютого 2014 року суми банківських вкладів у розмірі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних.

Позивач неодноразово зверталася до до відділень Банку з проханням повернути гроші однак, натомість їй пропонують реструктувати вклади на термін 5 років під 5% річних, пояснень та відомостей про стан рахунків письмово Банк не надає.

Тому Позивач просить стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі банківських вкладів у розмірі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних.

У своїх письмових запереченях представник позивача зазначає, що з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президенка України від 17 березня 2014 року № 303/2014 „Про часткову мобілізацію", Закон України „Про затвердження Указу Президента України „Про часткову мобілізацію", Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII „Про боротьбу за звільнення України", Закон України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", ураховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України „Про банки і банківську діяльність", „Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму", Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 „Про систему Національного банку України", що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року № 260 „Про відкликання та аналювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя".

Згідно п. 5 Постанови НБУ № 260, банки, у тому числі ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний Банк України.

Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

Як встановлено судом, 27.02.2014 року ОСОБА_1 передала ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі, а Потанова, на яку посилається представник відповідача, набрала чинності 06 травня 2014 року. На підставі викладеного, суд не бере до уваги, при прийнятті рішення, заперечення представника відповідача.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Укладення договору банківського вкладу відбувається шляхом відкриття депозитного (вкладного) рахунку відповідно до Інструкції про порядок відкриття та використання рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 18 грудня 1998 року № 527.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Постановою Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» банки зобов'язано припинити діяльність підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Ст. 96 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Згідно із ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ч. 2 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 вказаного закону банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Правом власності, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК ; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 60 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у розмірі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних.

Дані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані відповідачем при розгляді справи.

Офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату ухвалення рішення - 23, 4513 грн. за 1 дол. США, 25, 2313 грн. за 1 Євро. Сума стягнення в перекладі на гривню складає 100 678, 79 грн з урахуванням 3 % річних.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення в сумі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних - підлягають до задоволення та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача цю суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України та на підставі Закону України «Про судовий збір» суд присуджує до стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1006, 79 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 525- 527, 626, 629, 1058-1061, 1066, 1074, 1075 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 4,10, 11, 57 - 61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення суми банківського депозиту за договорами банківських вкладів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу SAMDNWFD 300 від 20 січня 2014 року та договором банківського вкладу SAMDN 5284 від 27 лютого 2014 року суми банківських вкладів у розмірі 3 024, 82 (три тисячі двадцять чотири) USD, що за офіційним курсом Національного банку України становить 70 935 (сімдесят три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять) гривень 96 копійок та 1 156, 04 (одна тисяча сто п'ядесят шість) євро, що за офіційним курсом Національного банку України становить 29 168 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 39 копійок, а також 574, 44 - 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» () на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1006.79 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: А.І. Демидовська