Провадження № 2/641/1249/2015 Справа № 641/3758/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Григор*єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -,

Встановив:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23042,92 грн.,

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 22.05.2008 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) 22.05.2008 року отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання Банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Умови та правила надання анківських послуг додаються до позовної заяви.

Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором № б/н від 22.05.2008 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредит. Відповідач ОСОБА_1, використавши надану можливість, скористався кредитними коштами ПриватБанку, проте до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовґязання зі сплати кредиту, відсотків, комісії, в звґязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

Представник позивача в судове засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала надані заперечення та просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Суд дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 22.05.2008 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) 22.05.2008 року отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання Банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Умови та правила надання анківських послуг додаються до позовної заяви.

Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором № б/н від 22.05.2008 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши кредит. Відповідач ОСОБА_1, використавши надану можливість, скористалась кредитними коштами ПриватБанку, проте до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовґязання зі сплати кредиту, відсотків, комісії, в звґязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Поручитель також в порушення умов договору поруки свої зобов'язання не виконує, заборгованість за кредитом не погашає.

У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором № б/н від 22.05.2008 року станом на 30.06.2014 року має заборгованість - 23886,76 грн.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ "Приват-Банк" взяті на себе зобов'язання виконало в повному обсязі. ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання не виконав.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Постановою ПВСС «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, зі змінами внесеними 07.02.2014 р. у п. 31 зазначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною 11 статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Останній платіж за погашення процентів за договором здійснено до липня 2010 року. Таким чином перебіг позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто з липня 2010 року. Банк звернувся до суду з позовом 16.04.2014 року, тобто після спливу строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості у розмірі 23042,92 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності, в силу дії ч.4 ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 264, 267 ЦК України, -

Вирішив:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв