АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6931/15 Справа № 191/2515/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Твердохліб А. В. Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під НОМЕР_3, загальною площею -54,9 кв. м., житловою площею 28,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПУ: 3532653, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0315/1007/88-469 від 02.10.2007 року, яка станом на 01.03.2013 року складає 183394 (сто вісімдесят три тисячі триста дев'яносто чотири) гривні 04 копійки, а саме:

за кредитом - 107448 (сто сім тисяч чотириста сорок вісім) гривень 22 копійки.;

по відсоткам - 19199 (дев'ятнадцять тисяч сто дев'яносто дев'ять) гривень 91 копійки.;

пеня 56745 (п'ятдесят шість тисяч сімсот сорок п'ять) гривень 91 копійки,

шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Виселено без надання іншого житла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, а саме квартири під НОМЕР_3, що знаходиться в будинку НОМЕР_4, розташованому по АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , р/р 2001, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, витрати по сплаті судового збору в сумі 974,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , р/р 2001, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, витрати по сплаті судового збору в сумі 974,32 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено , що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 02.10.2007 року був укладений кредитний договор № 0315/1007/88-469 , згідно якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 18600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% на рік з кінцевим терміном повернення 02.10.2017 року.

З укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», копії договору іпотеки від 03 жовтня 2007 року вбачається, що з метою забезпечення належного виконання умов вищевказаного кредитного договору відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1

Як зазначено у п.2 Договору іпотеки, предмет іпотеки належить іпотекодавцям у розмірі ? частки квартири кожному на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.11.1997 року виконкомом Синельниківської міської ради народних депутатів та зареєстрованого 24.11.1997 року в Комунальному підприємстві «Синельниківське МБТІ» за реєстраційним № 20275582 за реєстром № 928 в реєстрову книгу № 107.

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 02.10.2007 № 0315/1007/88-469 позичальником згідно якого є ОСОБА_4.

Факт невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору протягом тривалого часу підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором згідно якого станом на 01.03.2013 року остання має заборгованість в сумі 22944,33 доларів США, що за курсом НБУ становить 183394,04 грн., яка складається: сума за кредитом 107448,22 грн.; по відсоткам 19199,91 грн., пеня 56745,91 грн.

Факт існування заборгованості підтверджується і поясненнями ОСОБА_2, який зазначив, що дійсно має заборгованість за кредитним договором, але сплачувати не було можливості через кризу, яка була в державі. З моменту укладання договору рік сплачували справно, потім сплачувати вчасно були невзмозі.

З'ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ст. 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача за рахунок предмета іпотеки на підставі іпотечного договору від 3 жовтня 2007 року укладеного з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, установивши, що відповідач неналежним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції врахував,що згідно ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом.

Суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Доводи апеляційної скарги про те, що квартира, що є предметом іпотеки є єдиним житлом не тільки для ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_5, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 іпотечного договору апелянт засвідчив, що предмет іпотеки належить йому та його матері ОСОБА_3 на праві власності та до укладення цього договору ні предмет іпотеки, ні будь-яку його частину нікому будь-яким способом не відчужено, не передано в оренду, найом, користування на будь-яких інших підставах, не передано в іпотеку іншим особам, він не є предметом судового спору і не перебуває під забороною (арештом), треті особи не мають на нього будь-яких прав, в тому числі прав та вимог, що підлягають державній реєстрації відповідно до чинного законодавства.

Відповідачем не було надано суду будь-яких доказів наявності права користування квартирою, яка є предметом іпотеки, у його доньки на момент укладення іпотечного договору від 3 жовтня 2007 року.

Також, безпідставними є посилання апелянта на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки з огляду на набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, оскільки рішення було прийнято судом першої інстанції коли вказаний Закон був набрав чинності 07 червня 2014 року .

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Отже колегія суддів вважає,що рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року є обґрунтованим і законим.

Зважаючи на набрання 07 червня 2014 року Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, колегія суддів згідно з ст. 217 ЦПК України вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення, зазначивши, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року».

Керуючись ст. 303, 307, 309, 315, 314 та Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року - змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацем наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року».

В решті рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича