АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Лознян О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, з урахування уточнень, в якій просила суд визнати неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ( далі ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві) неправомірними щодо відмови у виконанні рішення Ленінградського районного суду Києва від 06 грудня 1996 року та зобов*язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві повторно відкрити провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з червня 1999 року по грудень 2011 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржниця зазначала, що 06 грудня 1996 року постановою Ленінградського районного суду м.Києва про стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку починаючи з 06 грудня 1996 року та до повноліття дитини. Аліменти сплачувались з грудня 1996 року по травень 1999 рік.

29 серпня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва задоволено її позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період з червня 1996 року по грудень 2011 рік в сумі 67 324 грн. 19 коп. У грудні 2013 року звернулась до ВДВС з вимогою відкрити виконавче провадження та стягнути заборгованість по аліментам, проте було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки дитина досягла повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року відмовлено в задоволені скарги на дії ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової, якою визнати дії ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві щодо відмови у виконанні рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 06 грудня 1996 року неправомірними; зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві повторно відкрити провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з червня 1999 року по грудень 2011 року.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було з'ясовано всі обставин, що мають значення для правильного вирішення питання, не було враховано ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що державний виконавець повинен звертатись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, та має проводити перевірку виконання рішення.

Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.207, 209).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

06 грудня 1996 року постановою Ленінградського районного суду м.Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 батька дитини присуджено сплату аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку починаючи з 06 грудня 1996 року та до повноліття дитини ОСОБА_3 .

Аліменти ОСОБА_4 сплачувались з грудня 1996 року по травень 1999 рік .

Судом першої інстанції було витребувано справу № 2- 3936/1996 рік за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 06 грудня 1996 року про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

Постановою суду від 06 грудня 1996 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 06 грудня 1996 року і до повноліття дитини (справа № 2- 3936/1996 рік а.с.91).

28 березня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з заявою про видачу копії рішення за 1996 рік (справа № 2- 3936/1996 рік а.с.101 ).

05 червня 2012 року ( згідно вхідної кореспонденції Святошинського районного суду м.Києва) по почті надійшла заява ОСОБА_6 до Святошинського районного суду м.Києва з заявою про видачу дублікату виконавчого листа за 1996 рік та нею 31 травня 2012 року сплачено судовий збір в розмірі 3 грн. за видачу дублікату виконавчого листа (справа № 2- 3936/1996 рік а.с.102-103 ).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05 червня 2012 року заяву ОСОБА_1 задоволено та видано дублікат виконавчого листа (справа № 2- 3936/1996 рік а.с.110).

16 липня 2012 року дублікат виконавчого листа отримано стороною (справа № 2- 3936/1996 рік, а.с.112)

18 липня 2013 року ОСОБА_7 звернулась до ВДВС Святошинського району м.Києва про прийняття виконавчого документа від 16 липня 2012 року (а.с.62 ) .

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського району від 30 липня 2012 року відмовлено у прийнятті виконавчого документу та у прийнятті до провадження, у зв*язку з пропущенням строку прийняття виконавчого документа до виконання по причині досягнення дитиною повноліття ( а.с.65). В даній постанові зазначено також, що вона оскаржується до Святошинського районного суду м.Києва або начальника відповідного відділу державної виконавчої служби в десятиденний строк з моменту її оскарження (а.с.65). 29 серпня 2012 року представник ОСОБА_1- ОСОБА_8, яка діяла по довіреності (а.с.66 ), отримала постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (а.с.64). З цього часу ОСОБА_1 не оскаржувала постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому документу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку починаючи з 06 грудня 1996 року і до повноліття дитини .

Проте, ОСОБА_1 14 лютого 2012 року, звернулась також до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по аліментам за період з червня 1999 року по грудень 2011 рік в сумі 67 324 грн. 19 коп. ( а.с.128,129 копія позовної заяви).

29 серпня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва задоволено її позов де ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період: червня 1996 року по грудень 2011 рік в сумі 67 324 грн. 19 коп. ( а.с.10-12 ).

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 27 листопада 2013 року, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено і задоволенні позову (а.с.116-118).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 12 лютого 2014 року, рішення Апеляційного суду м.Києва від 27 листопада 2013 року скасовано та справу направлено н а новій судовий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.119-123).

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 15 липня 2014 року, рішення Святошинського районного суду м.Києва від 29 серпня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову а.с.124-127 ).

Згідно копії виконавчого провадження, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 лише у липні 2012 року зверталась із заявою про відкриття виконавчого провадження та прийняття виконавчого документу від 16 липня 2012 року ( а.с.60-68 ), з іншими заявами щодо відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не зверталась до виконавчої служби , доказ звернення не надала письмових, відповідей про відмову у вчиненні дій також не надала .

Згідно ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення її прав чи свобод. ОСОБА_1 - 29 серпня 2012 року отримала постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження 10 червня 2014 року ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку для звернення до суду захистом своїх прав, ( а.с.21 ), про те судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що пропущений строк для подання скарги в термін - майже два роки не є поважним, оскільки в даний період з лютого 2012 року з моменту звернення з позовом ОСОБА_1 по 15 липня 2014 року в провадженні, як Святошинського районного суду, так і Апеляційного суду м.Києва та Вищого Спеціалізованого Гуду України знаходилась на розгляду цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами .

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як такої що постановлена з дотриманням норм процесуального права.Доводи скарги висновок суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.303,307,312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спав протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: