Справа №735/1495/13-ц
Провадження №2/745/1/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., при секретарі Петрикій І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Коропський центр нерухомості та будівництва "Портал" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства "Коропський центр нерухомості та будівництва "Портал" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.12.2007 року він був прийнятий на роботу електриком в ПП КЦНБ ''Портал" (наказ №17 від 03.12.2007 року).

На підставі наказу №10 від 31.05.2010 року він був звільнений з роботи.

За час роботи у відповідача заробітна плата позивачу не виплачувалась, у зв"язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Однак відповідач розрахунку з ним не провів до цього часу.

Відповідач не тільки не виплачував йому заробітну плату, але й підробив від його імені підписи на платіжних відомостях про її виплату.

За цим фактом Коропським РВ УМВС в Чернігівській області буа порушена кримінальна справу №08/4420, в якій призначалась почеркознавча екпертиза.

Відповідно до висновку експерта №733 від 06.12.2012 року досліджувані підписи від його імені в платіжних відомостях на видачу заробітної плати за: лютий 2010 року в сумі 490,99 грн.; березень 2010 року в сумі 221,66 грн.; квітень 2010 року в сумі 221,66 грн.; травень 363,21 грн. та видачу компенсації за січень - серпень 2010 року в сумі 34,66 грн. виконані не ним, а іншою особою.

Підроблено підписів в платіжних відомостях на видачу заробітної плати та компенсації на загальну суму 1332 гривні 18 коп.

Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати" працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати.

П. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, передбачено, що сума індексації визначається шляхом множення суми нарахованого доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін та ділення на 100%.

Невиплачена заробітна плата за 2010 рік складає: 1332,18 - 34,66 = 1297,52 грн.

За повідомленням Державної служби статистики України індекс інфляції становив: 2010 рік: серпень - 10 1,2%, вересень - 102, 9%, жовтень - 100, 5%, листопад - 100,3%, грудень 100,8%, за 2011 рік - 104,6%.

Сума компенсації в зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати становитиме: за серпень -15,57 грн., за вересень - 37,62 грн., за жовтень - 6,48 грн., листопад - 3, 89 грн., грудень - 10,38 грн., за 2011 рік - 59,68 грн. Разом 133,62 грн.

Загальна сума заборгованості по заробітній платі з врахуванням компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та компенсації за січень-серпень 2010 року становитиме: 1297,52+ 133,62 + 34,66 = 1465 грн. 80 коп.

Середньомісячна заробітна плата, розрахована відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995р. №100 становила: 235,18 грн. (зарплата за квітень 2010 р.) + 453,69 грн. (зарплата за травень 2010 р.): 344,43 грн. Середньоденна заробітна плата становила: 344,43 грн. : 25,2 дні = 13,67 грн.

Відповідно до ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи. З дня звільнення його з роботи (31.05.2010р.) станом на 01.11.2013 року минув 41 повний місяць.

Заробітна плата за цей час має становити: 34,.43 грн. х 41 місяць =14121 грн. 63 коп.

Несвоєчасною виплатою заробітної плати відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн.

Порушення його законних прав призвело до моральних страждань та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а підробка його підписів у відомостях на видачу заробітної плати принизила його гідність. З дня звільнення з роботи він неодноразово звертався зі скаргами щодо невиплати відповідачем заробітної плати в правоохоронні органи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Грицай І.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на надані нею заперечення.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.12.2007 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу електриком в ПП КЦНБ "Портал", відповідно до наказу №17 від 03.12.2007 року, а 31.05.2010 року звільнений з роботи за п. 4 ст. 40 Кодексу Законів про працю України, відповідно до наказу №10 від 31.05.2010 року, що підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника роботодавець зобов'язаний виплатити йому в день звільнення всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ст. 110 КЗпП України, ч. 1 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати за періоди, за який проводиться оплата праці. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" саме власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Оскільки, саме на роботодавця покладено обов'язок по нарахуванню заробітної плати та по її виплаті, то відповідно на нього покладено і обов'язок доведення факту виплати заробітної плати працівнику в повному обсязі, що не суперечить вимогам ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із дослідженої в судовому засіданні копії висновку експерта за №733 від 06.12.2012 року в кримінальній справі №08/4420, вбачається, що досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 в графі "Підпис працівника" в платіжних відомостях на видачу авансу (заробітної плати) за лютий 2010 року, березень 2010 року, квітень 2010 року, травень 2010 року та видачу компенсації за січень - серпень 2010 року виконані не ним, а іншою особою. Дослідивши у судовому засіданні матеріали кримінальної справи №08/4420 та враховуючи положення ст.ст. 57, 58, 64 ЦПК України, суд вважає, що висновок експерта у кримінальній справі є належним письмовим доказом, оскільки він містить інформацію щодо предмета доказування та відомості про обставини, які мають значення для вирішення справи. 15.10.2014 року за клопотанням представника відповідача Грицай І.А., з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та дотримання процесуальних прав сторін, була призначена почеркознавча експертиза у цивільній справі, проведення якої було доручено експертам Чернігівського відділення Київського НДІ судових експертиз. Оплата за проведення експертизи була покладена на приватне підприємство "Коропський центр нерухомості та будівництва "Портал".

31.12.2014 року до суду надійшов лист з Чернігівського відділення КНДІСЕ про те, що оплата вартості експертизи не проведена, в зв'язку з чим, відповідно до п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних доліджень, матеріали справи повернені без виконання.

Відповідно до платіжних відомостей на видачу заробітної плати, в яких згідно з висновком почеркознавчої експертизи підписи про отримання заробітної плати вчинені не ОСОБА_1В, а іншою особою, з врахуванням виплаченої заборгованості по заробітній платі в сумі 1510,55 грн. згідно з судовим наказом від 30.09.2010 року, та заявлених позовних вимог, позивачу підлягає до виплати грошових коштів на суму 1332,18 грн. Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року за №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" несвоєчасна виплата заробітної плати є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права не передбачено нарахування компенсації на нараховану компенсацію.

Враховуючи, що позивачу була нарахована, але не виплачена компенсація за січень - серпень 2010 року в сумі 34,66 грн., на які компенсація не нараховується, те, що на користь позивача підлягає стягненню компенсація в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати з врахуванням коефіцієнта інфляції, то загальна сума заборгованості становить 1465,80 грн. , де 1297,52 грн. - заборгованість по заробітній платі; 133,62 грн. - компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, 34,66 грн. - компенсація за січень - серпень 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні невиплату працівникові належних йому від підприємства, установи, організації сум в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку.Виходячи з характеру спірних правовідносин, між сторонами відсутній спір про розмір належних звільненому працівникові сум, розмір яких за спірний період не оспорює і відповідач, який лише заперечує факт невиплати зазначених коштів працівникові під час його роботи на підприємстві. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день постановлення рішення. Згідно з Постановою КМ України від 08.02.1995 року за №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" за спірних правовідносин середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні повні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи 31.05.2010 року, а його заробітна плата у квітні 2010 року становила 235,18 грн., а в травні 2010 року - 453,69 грн., його середня заробітна плата становить 344,43 грн. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 14121,63 грн. (344,43 грн. х 41 місяць = 14121,63грн.). Враховуючи, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проведено без врахування обов'язкових платежів, а справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, судом зазначені суми визначені без утримання податку та інших обов'язкових платежів, які підлягають відрахуванню при виплаті зазначених сум, що не призведе до порушення прав і обов'язків сторін спору.

Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду за захистом порушеного права, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, не ґрунтуються на матеріалах справи і не відповідають вимогам закону, оскільки, відповідно до частини другої ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з рішенням Конституційного Суду України за №8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат.

У відповідності до положень ст. 237-1 КЗпП України порушення законних прав працівника є підставою для відшкодування моральної шкоди, якщо таке порушення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях в зв'язку з протиправною поведінкою відповідача по невиплаті заробленої ним заробітної плати, розмір якої в грошовому еквіваленті з врахуванням обставин справи та ступеня негативного впливу на організацію життя позивача підлягає визначенню в сумі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а у випадку, якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, в тому числі, і витрати на правову допомогу, що передбачено ст. 79 ЦПК України.

За таких підстав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 458,8 грн., а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. Керуючись ст.ст. 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 64, 79, 88, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного підприємства "Коропський центр нерухомості та будівництва "Портал" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з приватного підприємства "Коропський центр нерухомості та будівництва "Портал" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за лютий - травень 2010 року та компенсації за січень-серпень 2010 року на загальну суму 1332,18 грн. без стягнення з зазначеної суми обов'язкових платежів при виплаті, компенсацію в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати в сумі 133,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14121,63 грн. з відрахуванням з даної суми обов'язкових платежів, моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Стягнути з приватного підприємства "Коропський центр нерухомості та будівництва "Портал" на користь держави судовий збір у розмірі 458,8 грн. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Сосницький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів після його проголошення апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми при його проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О.М.Даньков