Справа № 505/299/15-ц
Провадження № 2/505/390/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення жилого приміщення і виселення без надання іншого житла,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась 27.01.2014 року в суд з цим позовом, вказуючи, що є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 та проживає у ньому із своєю дочкою. Після того як дочка стала проживати у цивільному шлюбі з відповідачем вона в травні 2012 року дозволила тимчасово проживати у її будинку відповідачу. В листопаді 2014 року дочка припинила відносини з відповідачем, а тому вона запропонувала йому звільнити будинок та вивезти свої речі. Останній відмовляється це виконати у добровільному порядку, тому вона змушена звернутись в суд з цим позовом.

Просила ухвалити рішення суду, яким виселити відповідача із належного їй на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду справи представники позивача ОСОБА_3 за довіреністю і адвокат ОСОБА_4 за договором позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований на постійне місце проживання в АДРЕСА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5 за договором, позов не визнали у повному обсязі.

Пояснювали, що позивач на цей час не довела своє право власності на спірний житловий будинок як підставу для звернення в суд з цим позовом в порядку Житлового кодексу України. Більш того будинок на цей час не зданий в експлуатацію. Придбане позивачем у власність 9% готовністю незавершене будівництво житлового будинку згідно рішення суду від 13.04.2009 року, фактично являло собою фундамент, який було перебудовано у двоквартирний будинок для подальшого спільного проживання однією родиною. Будівництво здійснювалось спільними з позивачем зусиллями, а тому він має право на частку у цьому будинку на рівні із позивачкою. Згідно техпаспорту на будинок він побудований із збільшеними розміру та відхиленням від проекту. Тому із заявлених позивачем підстав просили у позові відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони та дослідивши наявні письмові докази справи, суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач обрав спосіб захисту свого права у відповідності до положень Житлового кодексу Україхни.

Статтею 4 ЖК України встановлено, що житловий фонд утврюють жилі будинки, а також інші жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України. Сюда включаються і жилі будинки (частини будинків), що належать громадянам на праві приватної власноісті.

Статтею 380 ЦПК України визначається, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК україни право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Положенями ст.331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як свідчить із наданих суду доказів, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2009 року, з урахуванням ухвали суду від 05.06.2009 року про викладення резулютивної частини цього рішення суду в новій редакції, за позивачем визнано право власності на незавершене будівництво житлового будинку (9% готовністю) по АДРЕСА_1

Згідно наданого позивачем техпаспорту на будинок по АДРЕСА_1 який виготовленого КП «Котовське МРБТІ та РОН» 30.08.2011 року, вбачається, що є двоквартирний будинок, збільшені розміри, відхилення від проекту та відсутність декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином наявні матеріали справи не містять доказів готовності спірного будинку для проживання (здачі в експлуатацію), тобто, визнання його жилим будинком в розумінні ст.331 ЦК України і ст.4 ЖК України. Крім цього позивач не надав доказів свого зареєстрованого права власності права власності на цей збудований житловий будинок як це передбачено ст.182 ЦК України. Відповідно у суду не має правових підстав для визнання цього будинку придатним для проживання, тобто жилим, та виселення з нього відповідача як тимчасового мешканця, у відповідності до положень ст.ст.98-99 ЖК України, як на тому наполягає позивач.

Тому із заявлених позивачем правових підстав у позові належить відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.4,98,99 ЖК України, суд

ВІРИШИВ:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про звільнення жилого приміщення і виселення без надання іншого житла - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя-