Справа №712/1776/15-ц
Провадження № 2/712/1078/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі

головуючого - судді Пироженко В.Д.

при секретарі Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист особистого немайнового права та спростування недостовірної інформації, -

в с т а н о в и в:

Позивач. звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист особистого немайнового права та спростування недостовірної інформації вказуючи, що 08.12.2014 року відповідачами була складена заява на ім.»я президента України, прем»єр міністра України та інших посаджових осіб щодо захисту їх прав, проведення аудиту підприємства та притягнення до відповідальності посадових осіб. Серед іншого в заяві поширена інформація про те, що він при особистій зустрічі з ОСОБА_2 назвав її жидівською наволоччю.Стверджує, що у нього, як виконуючого обов»яки директора ДП «Черкаське БМУ» на прийомі з особистих питань дана громадянка не була і він її не називав жидівською наволоччю. Поширена таким способом інформація про нього, як про людину, завдає шкоди його чесьі та діловій репутації. Поширена інформація створює в очах оточуючих громадян враження про нього, як грубої та цинічної людини, принижує оцінку його ділових якостей та професійних якостей, як керівника підприємства і людини. Вважає, що поширена інформація про нього пов»язна з тим, що він має принципову позицію щодо правового захисту інтересів держави та підприємства у цивільному спорі з відповідачами. Крім того, така інформація може вплинути на процес його призначення як директора ДП «Черкаське БМУ». Просить визнати недійсною та неправдивою інформацію про те, що він називав ОСОБА_2 жидівською наволоччю. Зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати неправдиву інформацію про те, що він називав ОСОБА_2 жидівською наволоччю шляхом складання письмової заяви на ім»я президента України, прем»єр міністра України та інших посадових осіб.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 за дорученням, заявлені позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що вона особисто не була на прийомі з особистих питань у позивача, але ця подія сталась при особистій зустрічі. Присутніх при їх розмові не було. У них виникли неприязненні відносини в зв»язку з тим,, що позивачем лише до них поданий позов із 16 кредиторів про визнання іпотечного договору недійсним. Просила в позові позивачу відмовити.

Суд, вислухавши сторони , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа , особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім»ї недостовірної інформації має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, юридичним складом правопорушення , наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;. в) поширення недостовірної інформації, тобто такої яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Ст. 9 Закону України «Про інформацію» передбачає право громадян України, юридичних осіб і державних органів мати право на інформацію, що передбачає вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Статтею 23 Закону України «Про інформацію» зазначено, що інформація про особу - це сукупність документованих або публічно оголошених відомостей про особу.

Відповідно ст.10 Конвенції про захист прав і свобод людини, кожна особа має право на свободу виявлення поглядів. Це правило включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів, усно, письмово чи в інший спосіб.

Судом встановлено, що відповідачі звернулись з заявою до президента України, прем»єр міністра України та інших посадових осіб щодо захисту їх прав стосовно житла , проведення аудиту підприємства та притягнення до відповідальності посадових осіб. Серед іншого в заяві зазначена інформація про те, що позивач при особистій зустрічі з ОСОБА_2 назвав її жидівською наволоччю.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов»язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з наданої заяви відповідачів , вони зверталися саме до органів державної влади та посадових осіб.

Відповідно до п.16 ППВС України № 1 від 27.02.2009 року, зазначено, що коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до ст..47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями є висловлювання які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, як пояснила в судовому засіданні позивач, даний конфлікт виник між сторонами при особистій зустрічі, присутніх при цьому не було.

Відповідно до ст. 212 ч.1 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що позивачем не наведено доказів того, в чому саме полягає порушення його особистого немайнового права шляхом розповсюдження недостовірної інформації, яка порочить його честь та ділову репутацію. Не наведено доказів того, що дана інформація може вплинути на призначення його на посаду директора підприємства.

Таким чином, не встановивши, що поширені відомості порочать честь та ділову репутацію позивача, позов позивача не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 218 ЦПК України, ст.ст. 269, 275, 277, 297, 302 ЦК України, ППВС України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Закону України «Про інформацію», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист особистого немайнового права та спростування недостовірної інформації - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий :