АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2/679/11/2015
Провадження № 22-ц/792/474/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів: Матковської Л.О., Федорової Н.О.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого по довіреності в інтересах ОСОБА_1, на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2015 року за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, Нетішинської міської ради Хмельницької області, треті особи: приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко Олександр Васильович, приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовська Людмила Сергіївна, Державна реєстраційна служба в м. Нетішин, ОСОБА_3, про встановлення юридичних фактів, визнання права власності у спільному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про накладення стягнення на майно спадкодавця.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначав, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 27 серпня 1991 року. В січні 2012 року вони припинили подружні стосунки, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Під час шлюбу 10.08.2007 року вони придбали гараж, який знаходиться в гаражному кооперативі «Ізотоп» під НОМЕР_1 загальною площею 70,6 кв.м.,вартістю 55 234 грн.. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Ходоровський Б.В. Справа № 22ц/792/474/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 2,5

гараж, ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Оскільки гараж є спільним майном подружжя, то їй належить 1/2 частка як дружині, на іншу 1/2 частину відкрилась спадщина. Тому вона просила визнати за нею право власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Ізотоп» м. Нетішин в порядку спадкування після померлого ОСОБА_7, визнати за нею право власності на 1/2 частину цього гаража як на частку у спільному майні подружжя, визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться гараж та зобов'язати Державну реєстраційну службу м. Нетішин зареєструвати право власності на гараж та право власності на земельну ділянку.

Після неодноразових змін та уточнень позивачка остаточно просила встановити факт, що гараж НОМЕР_1, розташований на території гаражного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 являвся спільною сумісною власністю подружжя, частки в якому були рівними; визнати за нею право власності на 1/2 частину гаража в порядку спадкування за законом та 1/2 частину гаража як подружжя.

У вересні 2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про накладення стягнення на майно спадкодавця. В обґрунтування вимог зазначала, 19 травня 2012 року на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_3 вона придбала у ОСОБА_7 автомобіль «Daewoo Matiz Е639», номер кузова НОМЕР_2, за який передала ОСОБА_7 4 тис. доларів США. Рішенням Нетішинського міського суду від 28 січня 2013 року вказаний договір купівлі продажу визнано недійсним та зобов'язано ОСОБА_3 повернути автомобіль у спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25 березня 2013 року, залишеним без мін ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України від 04 червня 2014 року, рішення суду першої інстанції щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без змін. Вважає, що в силу положень ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому вона має право на вимогу від спадкоємців ОСОБА_7 повернення їй в натурі 4000 доларів США, в межах вартості спадкового майна. У зв'язку з чим просила накласти стягнення на майно спадкодавця ОСОБА_7 у вигляді 1/2 частки автомобіля, а також 1/2 частки гаражу, який знаходиться в м. Нетішин на території гаражного кооперативу «Ізотоп» під НОМЕР_1 вартістю 30000 грн..

Ухвалою Нетішинського міського суду від 03 листопада 2014 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться гараж НОМЕР_1, розташований на території гаражного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин; зобов'язати Державну реєстраційну службу м. Нетішин зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на гараж НОМЕР_1 та зобов'язати відділ Держземагенства у м. Нетішин зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 09 грудня 2014 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 від 09 грудня 2014 року прийнято до розгляду. Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про встановлення юридичних фактів, визнання права власності у спільному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування залишено без розгляду.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2015 року позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, задоволено. Встановлено факт, що гараж НОМЕР_1, розташований на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 являвся спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Встановлено факт, що частки у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на гараж НОМЕР_1, розташований на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 були рівними. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину гаража НОМЕР_1, розташованого на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин після померлого ОСОБА_7. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаража НОМЕР_1, розташованого на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» м. Нетішин, як на 1/2 у спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 задоволено. В рахунок погашення заборгованості в сумі 4000 доларів США, що на момент подачі позову 23 вересня 2014 року становить 60000 грн., накладено стягнення на майно спадкодавця ОСОБА_7 у вигляді 1/2 частки автомобіля «Daewoo Matiz Е639», номер кузова НОМЕР_2, вартістю 30000 грн., а також 1/2 частку гаража, який знаходиться в м. Нетішин на території гаражного будівельного кооперативу «Ізотоп» під НОМЕР_1, вартістю 30000 грн..

Додатковим рішенням цього ж суду від 20 лютого 2015 року вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючи по довіреності в інтересах ОСОБА_1, вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права ст. 1282 ЦК України. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд не врахував той факт, що остання пропустила передбачений ч. 2 ст. 1281 ЦК України строк звернення з вимогою до спадкоємців ОСОБА_7. Крім того, суд не визначив, які зобов'язання виникли у кожної із сторін. На момент прийняття рішення судом автомобіль не був повернутий ОСОБА_1, він фактично перебував і продовжує перебувати у власності ОСОБА_3. При цьому суд не встановив чи були порушені, невизнані або оспорені її законні права, свободи та інтереси, чим порушив вимоги ч.1 ст. 3 ЦПК України.

В запереченні на апеляційну скаргу виконком Нетішинської міської ради просив відхилити апеляційну скаргу.

ОСОБА_7, ОСОБА_3, представники виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, Нетішинської міської ради Хмельницької області, Державної реєстраційної служби в м. Нетішин, приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Половко О.В., приватний нотаріус Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Франовська Л.С., в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення.

Крім того, від виконкому Нетішинської міської ради, Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції та приватного нотаріуса Половко О.В. надійшли письмові звернення про розгляд справи без їх участі.

Під час розгляду справи представник позивачки ОСОБА_1 уточнив вимоги апеляційної скарги, зазначивши, що не погоджується з рішенням суду в частині задоволення вимог ОСОБА_3 і просить в цій частині рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні її позову з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені обставини справи, визначено характер спірних правовідносин та застосовано норми матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції встановив та правильно виходив з того, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у 2007 році придбали гараж, який знаходиться в гаражному кооперативі «Ізотоп» м. Нетішин під НОМЕР_1 загальною площею 70,6 кв.м. вартістю 55 234 грн.. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. У зв'язку з чим відкрилась спадщина на ? частину вказаного гаража. ОСОБА_1, як дружина є спадкоємцем першої черги по закону. Оригінали правовстановлюючих документів на гараж у позивачки відсутні, що унеможливило оформлення спадкових прав через нотаріуса, яким 13 листопада 2013 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі вимог ст. 1261 ЦК України та ст.ст. 60,70 СК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на ? частину гаража як частку в спільному майні подружжя, виходячи із рівності часток сторін у спільному майні, та визнати за нею право власності в порядку спадкування на ? частину цього ж гаража.

Такі висновки суду підтверджуються матеріалами справи, відповідають закону. В цій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується.

Судом першої інстанції також встановлено, що під час перебування у шлюбі у 2008 році ОСОБА_7 та ОСОБА_1 придбали автомобіль «Daewoo Matiz Е639», номер кузова НОМЕР_2, вартістю 52000 грн.. В травні 2012 року ОСОБА_7 без згоди ОСОБА_1 продав цей автомобіль ОСОБА_3 за 4000 доларів США. Рішенням Нетішинського міського суду від 28 січня 2013 року договір купівлі-продажу автомобіля визнано недійсним та зобов'язано ОСОБА_3 повернути автомобіль у спільну сумісну власність подружжя, а ОСОБА_7 було зобов'язано повернути ОСОБА_3 4000 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно листа приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу від 5 березня 2014 року № 90/02-14 з заявою про прийняття спадщини 27 січня 2014 року звернулась лише дружина ОСОБА_1

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25 березня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 було змінено рішення суду від 28 січня 2013 року в частині застосування судом двосторонньої реституції як правових наслідків недійсності правочину, в решті залишено без змін, тобто визнано недійсним договір купівлі-продажу між нею та ОСОБА_7 автомобіля.

В силу ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 спадщина відкрилась на ? частину вказаного автомобіля, та на ? частину гаража в гаражному кооперативі «Ізотоп» м. Нетішин під НОМЕР_1 вартістю 55 234 грн..

Рішенням Нетішинського міського суду від 28 січня 2013 року встановлено, що ОСОБА_3 за придбаний автомобіль передала ОСОБА_7 4000 доларів США, що еквівалентно на час розгляду справи 60000 грн..

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Звертаючись до суду з вимогами, ОСОБА_3 вказувала на те, що в порядку ст. 216 ЦК України вона зобов'язана повернути автомобіль, а їй інша сторона (продавець) зобов'язаний повернути його вартість за договором купівлі-продажу. Однак вона з позивачкою як спадкоємцем не може досягнути згоди з цього питання, тому вважала, що має право звернення стягнення на спадкове майно, вартість якого складає: ? частини гаража - 30000 грн. та ? частини автомобіля - 30000 грн., яка під час розгляду справи ніким не спростована.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 не пропустила строк пред'явлення вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 і з цих підстав обґрунтовано задовольнив її вимоги про накладення стягнення на майно спадкодавця в рахунок погашення заборгованості в сумі 4000 доларів США.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 не пред'явила вимоги до спадкоємця у строк, встановлений ч.2 ст. 1281 ЦК України, і тому позбавляється права вимоги, не заслуговують уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

На підставі рішення Нетішинського міського суду від 4 грудня 2013 року, яким ОСОБА_1 був наданий тримісячний строк для прийняття спадщини, 27 січня 2014 року ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець першої черги подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і лише з цього часу з'ясувалось коло спадкоємців після смерті спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи №2/679/29/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, ОСОБА_3 стало відомо про смерть ОСОБА_7 у вересні 2013 року під час знаходження на розгляді в апеляційному суду цієї цивільної справи за її апеляційною скаргою на рішення Нетішинського міського суді від 28 січня 2013 року. У зв'язку з перебуванням такого спору на вирішенні суду саме за позовом ОСОБА_1 фактично останній було відомо, що після смерті чоловіка у разі залишення без змін рішення суду, в неї виникнуть обов'язки як спадкоємця ОСОБА_7 повернути вартість автомобіля покупцю ОСОБА_3. Це право вимоги ОСОБА_3 до спадкоємців ОСОБА_7 підтвердилось 25 березня 2014 року, тобто після того, як апеляційним судом було залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Таким чином, фактично під час розгляду справи спадкоємцеві ОСОБА_1 стало відомо про борги спадкодавця перед ОСОБА_3 і тому не можна погодитись з запереченнями ОСОБА_1, що ОСОБА_3 як кредитор невчасно пред'явила свої вимоги до неї.

Та обставина, що 6 червня 2014 року, тобто після того як ухвалою Вищою спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 4 червня 2014 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 25 березня 2014 року було залишено без змін, ОСОБА_3 звернулась з вимогами до ОСОБА_7 особисто та через нотаріальну контору про обов'язок спадкодавця про задоволення її вимог в межах вартості спадкового майна, не свідчить про наявність підстав для застосування ч.4 ст. 1281 ЦК України.

Не заслуговують уваги також посилання в апеляційній скарзі на те, що автомобіль не був предметом дослідження у цій цивільній справі.

Як з'ясовано судом, між ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в судовому порядку вирішувався спір щодо правомірності продажу автомобіля. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_1 залучила ОСОБА_3 до розгляду справи в якості третьої особи. Під час розгляду справи остання пред'явила вимоги про накладення стягнення на майно спадкодавця, в тому числі й на ? частину автомобіля. Ці вимоги були предметом судового розгляду і з приводу їх ухвалено рішення.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 підтвердив, що спірний автомобіль на даний час знаходиться в ОСОБА_3, яка згодна в будь-який час його повернути, проте ОСОБА_1 не погоджується сплатити суму за договором купівлі-продажу.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказав, що його довірителька не зобов'язана сплачувати вказану суму коштів, оскільки кредитор пропустила встановлений ч.2 ст. 1281 ЦК України строк пред'явлення вимоги.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого по довіреності в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь