У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання правочину нікчемним, за касаційною скаргою Рибая Олександра Йосиповича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання нікчемними договору № НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 20 листопада 2013 року та договору № НОМЕР_2 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року, укладених між позивачем та ОСОБА_6, посилаючись на те, що при укладенні вказаних договорів не дотримано вимог щодо письмової форми договору, грошові кошти ОСОБА_6, як вклад, у банк не вносились та проценти на них банком не нараховувались, тому вказані договори є нікчемними.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року, провадження у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання правочину нікчемним, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191, ч.2 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України.

У касаційній скарзі Рибай О.Й., який діє в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України», мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження по даній справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що розгляд цієї справи є неможливим до вирішення кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки між вказаними справами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, який полягає в тому, що факти, встановлені в кримінальній справі, будуть мати преюдиційне значення для вирішення вказаної справи.

Проте з такими висновками суду першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом установлено, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 <nau://ukr/2341-14|st191>, ч. 2 ст. 366 КК України <nau://ukr/2341-14|st366>, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 <nau://ukr/2341-14|st191>, ч. 2 ст. 366 КК України <nau://ukr/2341-14|st366>.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії обвинувального акта працівники АТ "Ощадбанк" ОСОБА_7 та ОСОБА_8, перебуваючи на робочому місці та виконуючи свої посадові обов'язки касира та завідуючого відділенням, в приміщенні безбалансового відділення № 10013/0289 АТ "Ощадбанк" м. Львова, маючи умисел на особисте протиправне збагачення, виготовили договори банківського вкладу № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 та присвоїли кошти, які передала потерпіла ОСОБА_6 для зарахування цих коштів на її депозитний рахунок.

Установлено, що ОСОБА_6 визнана потерпілою у кримінальній справі.

Таким чином, предметом обвинувачення є виготовлення працівниками АТ "Ощадбанк" двостороннього договору банківського вкладу № НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 20 листопада 2013 року та договору № НОМЕР_2 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи від 13 вересня 2013 року і саме ці договори є предметом позову АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_6 у цивільній справі про визнання їх нікчемним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st201> суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК <nau://ukr/1618-15|st201> підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Суд першої інстанції на порушення вказаних вимог закону та роз'яснень, зупиняючи провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, не з'ясував чи дійсно від наслідків розгляду кримінальної справи залежить прийняття рішення у даній справі, де предметом позову є визнання нікчемними договорів, а також не врахував те, що дійсність чи недійсність (нікчемність) договорів визначається виключно нормами цивільного законодавства, а не вироком у кримінальній справі.

Апеляційний суд на наведене та порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, уваги не звернув, в порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли до передчасного висновку про зупинення провадження у справі, тому ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Рибая Олександра Йосиповича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук