Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях Ізвольській С.С., Іовій О.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача -2 Зайцева М.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», третя особа - Відділ державної виконавчої служби Святошинського районого управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса №841 від 21.06.2015 року - таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів - Приватного нотаріуса КМНО Хижняка А.М., ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса №841 від 21.06.2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

02.12.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 50011121, за яким позивач отримав кредит на придбання Автомобіля марки «Фольксваген» модель «Туарек», у розмірі 321 555,00 грн. - строком на 60 місяців з процентною ставкою 9,90%.

В якості забезпечення виконання умов Кредитного договору 06.12.2013 р. між позивачем та відповідачем-2 (ТОВ «Порше Мобіліті») був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля марки «Фольксваген», моделі «Туарег», номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1.

Зазначений договір застави транспортного засобу був посвідчений 06.12.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І.А., реєстровий № 1061.

21.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. за заявою відповідача - 2 було вчинено виконавчий напис, за яким звернено стягнення на вказаний автомобіль та надано відповідачу-2 право задовольнити свої вимоги по стягненню заборгованості за кредитним договором, яка виникла за період часу з 16.02.2015 року по 05.05.2015 року та яка складається із суми основного боргу за кредитом, штрафних санкцій та вимоги щодо сплати штрафу за порушення терміну повернення кредиту в сумі 796 627,14 грн.

28.06.2015 р. відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві за виконавчим написом нотаріуса і заявою стягувача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47990371.

Як зазначив представник позивача, виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки письмової вимоги про наявність заборгованості позивач не отримував; виконавчий напис був вчинений нотаріусом без належного встановлення безспірності заборгованості боржника перед кредитором, оскільки відсутнє рішення суду про стягнення конкретної заборгованості з позивача; сума заборгованості, зазначена у вимозі, яка надана суду відповідачем-2, не відповідає сумі заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса; а розмір заборгованості містить одночасне стягнення з боржника штрафу і пені.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач-1 Приватний нотаріус КМНО Хижняк А.М. в судове засідання не з»явився, проте, направив на адресу суд письмові заперечення (відзив), заперечував проти задоволення позову з підстав його недоведеності і безпідставності.

Зазначив, що нотаріус не є стягувачем чи боржником, перевіряє безспірність заборгованості за поданими стягувачем документами, вичерпний перелік яких затверджений Постановою Кабінету Міністрів України, частина 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат», пункти 3.2. та 3.6. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Для вчинення оспорюваного виконавчого напису він одержав він передбачені Порядком документи: заяву про вчинення виконавчого напису; кредитний договір; договір застави транспортного засобу; несплачені рахунки; зведена облікова виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та відмітки про те, що заборгованість на день звернення за виконавчим написом не погашена; лист який направлявся боржнику з вимогою погасити заборгованість; повідомлення поштового відділення про надсилання листа боржнику; довіреність представника стягувача.

Вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, датована 05.05.2015р. за № 50011121 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 16.05.2015р. поштовим відділенням Київ-94, які підтверджують повідомлення ОСОБА_3, знаходяться в наряді по виконавчому напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, пункт 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Щодо штрафних санкцій, то вони прямо передбачені кредитним договором № 50011121 від 02.12.2013р. який є чинним, не визнавався недійсним в частині можливого стягнення штрафу та/або пені.

Представник відповідача-2 ТОВ «Порше Мобіліті» в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову з підстав його недоведеності і безпідставності, зазначивши, що позивач не надав розрахунків, з яких можна було б встановити, що у нього відсутня заборгованість або того, що існує спірна заборгованість; рішення суду про стягнення заборгованості не є тим документом, який має надаватися нотаріусом для вчинення виконавчого напису; письмова вимога направлялася і була отримана особисто позивачем, що підтверджується наданими суду і нотаріусу доказами, факт її невиконання позивачем, к боржником, і відсутність будь-яких письмових заперечень або звернень щодо пояснення суми заборгованості до відповідача не надходило; розмір заборгованості, що містить розбіжність у виконавчому написі і у письмовій вимозі наявний в силу того, що несплачені чергові платежі обумовлені договором в еквіваленті іноземної валюти по відношенню до гривні, про що прямо передбачено у письмовій вимозі і добре відомо позивачеві.

Представник третьої особи - ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві в судовому засіданні надав належним чином завірену копію виконавчого провадження, залишив вирішення спору на розсуд суду і просив розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» після змін, внесених Законом України від 01 жовтня 2008 року № 614-VI «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат») не містить такого окремого способу захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Однак, оскільки можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена ст. 18 Цивільного кодексу України (ЦК), главою 14 Закону № 3425-XII, ч. 6 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (Закон № 2654-XII), ч. 3 ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (Закон № 898-IV), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами, розгляд судом справи за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передбачено ст. 110 ЦПК, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідає положенням статті 16 ЦК України та конституційному положення про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України).

Встановлені судом обставини є наступними.

02.12.2013 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 50011121, за умовами якого ТОВ «Порше Мобілті» надало позивачу кредит у розмірі 321 555,00 грн., що становило еквівалент 39 000,00 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою 9,9% на придбання автомобіля марки «Фольксваген» модель «Туарег»» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 24).

Для забезпечення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу, а саме: марки «Фольксваген», моделі «Туарег», номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1., посвідчений 06.12.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І.А., реєстровий № 1061 (а.с. 38-41).

Відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування (додаток до Кредитного договору, який є невід'ємною частиною Кредитного договору №50011121 від 02.12.2013 року), - розмір платежів, що підлягають сплаті позивачем у повернення Кредиту, визначено в гривні на день укладання Договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору.

В подальшому Позивач мав сплачувати платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених відповідачем-2 рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі.

Згідно п. 1.4.1 Загальних умов, Повернення Кредиту здійснюється Позичальником у терміни, встановлені Графіком погашення кредиту.

Відповідно до п. 1.4.3 Загальних умов, Позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення Кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Компанія має право надсилати рахунки поштою.

Згідно п. 2.1. Загальних умов, - за використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує проценти за процентною ставкою визначеною у Кредитному договорі.

Відповідно до п. 2.4. Загальних умов, нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 30 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми Кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіку погашення.

Як вбачається з п. 3.2.1. Загальних умов, Позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання Кредитного договору у випадку порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином виконало зобов'язання за умовами кредитного договору та надало позивачу кредит у зазначеній сумі для придбання автомобіля.

Починаючи з січня 2015 року позивач в порушення вимог чинного законодавства та умов Договору порушував свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредиту та сплати інших платежів (а.с. 73-81, 120-133).

Станом на 05.05.2015 року у позивача виникла заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті» за несплаченими платежами за Договором на загальну суму 64 892,38грн.

У зв'язку з цим відповідачем-2 ТОВ «Порше мобіліті» позивачеві було направлено письмову вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за вих. № 50011121 від 05.05.2015р. з вимогою повернути суму Кредиту, сплати заборгованість та штрафні санкції, що в загальному розмірі становить 715 349,50 грн.

У письмовій вимозі було зазначено, що ТОВ «Порше Мобіліті» звертає увагу, що заборгованість по сумі кредиту визначена в еквіваленті іноземної валюти - відповідно до умов договору розмір такої заборгованості в гривні підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу валют та буде перерахована у відповідності до діючого обмінного курсу валюти станом на дату вчинення відповідного виконавчого напису або подання позову (у зв'язку з чим сума заборгованості за кредитом у гривні ймовірно буде відрізнятись від вказаної у цій вимозі) (а.с. 82, 111, 112).

У вимозі також міститься застереження про можливість стягнення заборгованості за рахунок заставленого транспортного засобу.

Вказану письмову вимогу позивач отримав 16.05.2015р. (а.с. 83, 113).

Станом на 05.05.2015р., згідно даних, що містяться у письмовій вимозі, у позивача виникла заборгованість за наступними кредитними платежами, а саме: частково платіж за лютий 2015р. - рахунок-фактура № 00240918 від 02.02.2015р. на суму 11 553,05 грн.; платіж за березень 2015р. - рахунок-фактура № 00247328 від Об.03.2015р. на суму 27 494,50 грн.; платіж за квітень 2015р. - рахунок-фактура № 00254046 від 06.04.2015р. на суму 25 844,83 грн.; всього на загальну суму 64 892,38грн.

Відповідно до п. 8.3 Загальних умов, за кожен випадок порушення відповідачем вимог статей 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 Договору Відповідач сплачує Позивачеві штраф у еквіваленті: еквівалент 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 30 доларів США за третю вимогу Позивачем було направлено, окрім інших, інші вимоги.

Отже, доводи представника позивача про не направлення відповідачем-2 письмової вимоги позивачеві, не зазначення у ній розміру заборгованості та її складових суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.

Доводи позивача про необхідність надання рішення суду про стягнення заборгованості на підтвердження конкретної суми заборгованості і її безспірності при вчиненні виконавчого напису нотаріуса не є обґрунтованими, тому судом не приймаються до уваги.

Відповідно до умов п. 8.3. Умов кредитування, за порушення своїх зобов'язань позивач зобов'язаний сплатити штрафні санкції (пеню та штрафи) в розмірі 5 018,16грн.

Згідно п. 8.2 кредитного договору у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, Позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Сума кредиту становила еквівалент 39 000,00 доларів США.

Курс долара США до гривні ПАТ «Креді Агріколь Банк», який застосовується для розрахунку вимог на 05.05.2015р. становив 21,086 гривень за один долар США.

Згідно п. 1.3.1 кредитного договору позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Штраф 20% становить: 39 000,00 доларів США * 21,086грн. * 20% = 164 470,80грн.

У виконавчому написі та письмовій вимозі відповідач-2 розрахував та просив стягнути цей штраф без застосування еквіваленту (штраф 20% становить: 321 555,00грн. (сума кредиту) * 20% = 64 311,00грн.)

При оцінці доводів представника позивача щодо неможливості одночасного стягнення штрафу і пені, суд виходить з того, що Верховним Судом України з цих питань були висловлені різні правові позиції (зокрема, у справі № 6-2003цс15 судом зазначено, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а у справі від 27.04.2012р. Верховний Суд України зазначив, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення договору не визнавалися недійсними в судовому порядку, договір є чинним і його положення підлягають виконанню.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Станом на 05.05.2015р. позивачем залишилась несплаченою сума кредиту в еквіваленті 30 400,78 доларів США. Курс долара США до гривні ПАТ «Креді Агріколь», який застосовується для розрахунку вимог на 17.06.2015р. (дата звернення з заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису) становив 21,789 гривень за один долар США.

Сума повернення кредиту становить: 30 400,78 доларів США * 21,789 = 662 402,60грн.

Таким чином, заборгованість та штрафні санкції становлять 796 624,14 грн., за якими вчинено виконавчий напис, розраховані відповідно до умов кредитного договору.

Згідно наявних у справі доказів, 18.06.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось із заявою до Приватного нотаріуса КМНО Хижняка А.М. про вчинення виконавчого напису (а.с. 65, 66).

21.06.2015 року приватним нотаріусом КМНО Хижняком А.М. було вчинений виконавчий напис, відповідно до якого було звернено стягнення на транспортний засіб «Фольксваген», моделі «Туарег», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків З Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1, місце робот: фізична особа - підприємець ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: серії НОМЕР_4, виданого 06.12.2013 р. Центром ДАІ 8011.

Виконавчим написом відповідачу-2 надано право задовольнити свої вимоги по стягненню заборгованості за кредитним договором, яка виникла за період часу з 16.02.2015 року по 05.05.2015 року, складається із суми основного боргу за кредитом, штрафних санкцій та вимоги щодо сплати штрафу за порушення терміну повернення кредиту і становить 796 627,14 грн. (а.с. 64).

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус перевіряє безспірність заборгованості за поданими стягувачем документами, вичерпний перелік яких затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, пунктами 3.2. та 3.6. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5,

Для вчинення оспорюваного виконавчого напису, як підтверджується наданими суду доказами, були надані усі передбачені Порядком документи: заява про вчинення виконавчого напису; кредитний договір; договір застави транспортного засобу; несплачені рахунки; зведена облікова виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та відмітки про те, що заборгованість на день звернення за виконавчим написом не погашена; лист який направлявся боржнику з вимогою погасити заборгованість; повідомлення поштового відділення про надсилання листа боржнику; довіреність представника стягувача.

Вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, датована 05.05.2015р. за № 50011121 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 16.05.2015р. поштовим відділенням Київ-94, які підтверджують повідомлення ОСОБА_3, знаходяться в наряді по виконавчому напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, пункт 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Як зазначено судом, факт отримання письмової вимоги позивачем підтверджується наданими відповідачами доказами і не спростований позивачем.

Отже, підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не убачає.

Додатково щодо вимог, заявлених позивачем до приватного нотаріуса слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, зокрема, і статті 3 цього Закону, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод, вчиненні виконавчих написів, нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (Постанова ВСУ № 9) зазначено: особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса».

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивач не довів, а відповідачами спростовано належними та допустимими доказами викладені ним обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 524, 533, 1054 ЦК України, ст.ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка Андрія Миколайовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті», третя особа - Відділ державної виконавчої служби Святошинського районого управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса №841 від 21.06.2015 року - таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а учасниками судового розгляду, які не були присутні під час проголошення рішення у судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: