АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 775/7770/14-ц Головуючий у суді першої інстанції: АнтиповаЛ.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1075/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 1 668,83 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, та є споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідач не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування наданими житлово-комунальними послугами, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.02.2012 року по 30.04.2012 року в сумі 1 668,83 грн., з урахуванням 3% річних та коригуванням боргу на індекс інфляції, що є предметом позовних вимог.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 668,83 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в загальному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове, яким в задоволенні позову ТОВ «Світ Побут» відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невірному встановленні обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не досліджено витяг із статуту ТОВ "Світ побуту", затвердженого Загальними Зборами Учасників, протоколом № 31/08-2011 від 31.08.2011р., відповідно до якого предметом діяльності Товариства є, серед іншого, виконання функцій житлово-експлуатаційної контори по комплексному обслуговуванню та експлуатації житлового та не житлового фонду, надання комунальних та інших послуг - п. 2.2., (а.с. 6-9), однак згідно із відміткою державного реєстратора, реєстрацію даної редакції статуту зроблено лише 24.01.2013, тобто майже за рік після закінчення спірного періоду (30.04.2012). Договір управління житловим комплексом №22/12-К від 22.12.2008, укладеного між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ Побуту» не посвідчений нотаріально та не зареєстровано, а тому в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним, а згідно із ч. 1 ст. 210, яка корелюється із ч. 3 ст. 640 ЦК України не є вчиненим. Судом не досліджено рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2014 по справі № 910/18926/13, яким достовірно встановлено, що балансоутримувачем будинку, в якому мешкає відповідач було ТОВ "Інтер-ВВ".

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про затвердження акту державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об′єкта» від 30.09.2008 № 884 та умов договору управління житловим комплексом № 22/12-К від 22.12.2008, укладеного між замовником будівництва багатоквартирного будинку Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-ВВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ побут» (позивач) останньому було передано в управління житловий комплекс по вул.. Краківській, 15/17 у м. Києві для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функцій з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень (а.с. 10, 11-12, 13). Відповідно до умов договору та встановлених норм закону позивач по квітень 2012 року включно забезпечував житлово-комунальними послугами споживачів по будинку № 15/17 по вул.. Краківській у м. Києві за тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

Згідно свідоцтва про право власності від 11 лютого 2009 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с.22).

Із довідки про нарахування та оплату по особовому рахунку ОСОБА_4 вбачається, що за період з 01.02.2012 по 30.04.2012 заборгованість відповідача перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги складає суму 1 544,44 грн.

Так, за змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Встановивши, що позивач надав житлово-комунальні послуги споживачу ОСОБА_4, який є власником квартири АДРЕСА_1, з направленням відповідних щомісячних розрахунків на оплату, а відповідач споживав та проводив часткову оплату наданих послуг, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вчинені дії сторонами підтверджують існування фактичних договірних відносин по наданню житлово-комунальних послуг. Оскільки такі послуги надавалися ТОВ «Світ побут» своєчасно і в повному обсязі, тому споживач зобов'язаний їх оплатити, при цьому наявні в матеріалах справи письмові докази чітко підтверджують розрахунок сум заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 1 544,44 грн. за період з 01.02.2012 по 30.04.2012.

Оскільки на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, тому суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат на суму боргу у розмірі 38,61 грн. та трьох відсотків річних - 85,78 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не досліджено витяг із статуту ТОВ "Світ побуту" з метою встановлення дати реєстрації підприємства та видів його діяльності, колегія суддів виходить із такого:

Відповідно до статуту ТОВ «Світ побуту», виписки з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців та постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Світ побуту» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 826/17252/14 встановлено, що ТОВ «Світ побуту» зареєстроване 07.08.2003 Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією. Основними видами діяльності згідно із відомостей з ЄДРПОУ є управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту. Відповідно до статуту предметом діяльності Товариства є виконання функцій житлово-експлуатаційної контори по комплексному обслуговуванню та експлуатації житлового та нежитлового фонду, надання комунальних та інших послуг.

Із встановлених обставин судовим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року вбачається, у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 ТОВ «Світ побуту» (управитель) здійснювало господарські операції з надання комунальних послуг (центральне постачання холодної та гарячої води, опалення), послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за укладеними договорами управління, утримання та експлуатації майна, в тому числі між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ побут» від 22.12.2008 № 22/12-к по житловому комплексу по АДРЕСА_1, в якому розташована квартира № 2, яка належить відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Таким чином, на час виникнення заборгованості у відповідача ОСОБА_4 за житлово-комунальні послуги з 01.02.2012 по 30.04.2012 позивач товариство «Світ побуту» мало право надавати житлово-комунальних послуги, пов′язані з обслуговуванням житлового будинку, переданого йому в управління, здійснювати розрахунки коштів та отримувати плату за виконання власних функцій.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що договір управління житловим комплексом №22/12-К від 22.12.2008, укладеного між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ Побуту» є нікчемним з підстав недодержання вимог закону стаття 1031 ЦК України про нотаріальне посвідчення правочину, колегія суддів виходить із предмету даного договору, яким визначено, що сторона ТОВ «Інтер-ВВ» зобов′язується передати ТОВ «Світ Побуту» житловий комплекс в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функцій з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень. Визначені сторонами функції відносяться до надання послуг та не підлягають нотаріальному посвідченню.

Доводи апеляційної скарги щодо не дослідження рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2014 по справі № 910/18926/13, яким встановлено, що балансоутримувачем будинку, в якому мешкає відповідач було ТОВ "Інтер-ВВ" правового значення для справи не має, так як умовами договору управління житловим комплексом №22/12-К від 22.12.2008, укладеного між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ Побуту» та ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право управителя, яким виступає ТОВ «Світ Побуту», звертатися до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та до суду для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: