Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4419/15 Головуючий у 1-й інстанції: Наумов О.О.
Є.у.№ 336/8381/14-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізького національного технічного університету до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ЗНТУ звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 вересня 2011 року сторони уклали договір №14010301/20 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою, за умовами якого університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів ОСОБА_2 здійснити його навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр із напрямку підготовки туризм за спеціальністю туризмознавство на заочному відділенні факультету міжнародного туризму та управління персоналом та видати документ про освіту державного зразка, а замовник зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Загальна вартість освітніх послуг становить 18745,00 грн. Наказом №17-С від 16.01.2013р. ОСОБА_2. був відрахований за невиконання навчального плану та порушення умов контракту щодо своєчасної оплати за навчання. Сума заборгованості за надані освітні послуги за перший семестр другого курсу навчання становить 1749,60 грн., які університет просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Запорізького національного технічного університету заборгованість в розмірі 1749,60 грн., а також 243, 60 компенсації судових витрат.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ОСОБА_2. зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи апелянт ОСОБА_2. повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Колегія визнала причини неявки апелянта в засідання суду неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2. як студент другого курсу заочної форми навчання отримав освітні послуги, а тому відповідно з умовами договору повинен їх оплатити. Невиконання студентом навчального плану не звільняє його від обов'язку щодо сплати отриманих послуг.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства.

Встановлено, що 30 вересня 2011 року між Запорізьким національним технічним університетом і ОСОБА_2 був укладений договір №14010301/20 про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою, за умовами якого університет взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника-студента здійснити його навчання за спеціальністю «туризмознавство» на заочному відділенні факультету міжнародного туризму та управління персоналом для одержання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та видати йому документ про освіту державного зразка, а замовник зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором.

З гідно п.4.2 вказаного Договору загальна вартість освітньої послуги становить 18 745 грн. за весь термін навчання, в тому числі за 1 рік навчання - 3 876 грн., за 2 рік навчання - 4374 грн.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем за перший рік навчання ОСОБА_2. вніс оплату у передбаченому договором розмірі - 3 876 грн., плата за навчання на другому курсі студентом-замовником не здійснювалася, заборгованість за період навчання з вересня по грудень 2012 року становить 1749, 60 грн. (а.с.5, 53).

Наказом №17-С від 16.01.2013р. за порушення умов контракту та невиконання навчального плану студент 2 курсу ОСОБА_2. відрахований з навчального закладу з 02.01.2013 року (а.с.9).

Із відомостей обліку успішності 2 курсу 3 семестру вбачається, що ОСОБА_2. не склав жодного іспиту чи заліку в першому семестрі 2012-2013 навчального року (а.с.93-102).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для його виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивачем умови договору виконувались у повному обсязі і ОСОБА_2 були створені всі належні умови для здобуття освіти. Однак відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань щодо оплати за навчання, що є суттєвим порушенням умов договору та породжує правові наслідки. Відрахування ОСОБА_2 з вищого навчального закладу не звільняє його від боргових зобов'язань перед навчальним закладом.

Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено розірвання договору шляхом односторонньої відмови замовника від договору.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції Закону на момент спірних правовідносин) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу у разі невиконання навчального плану, за порушення умов контракту та в інших випадках передбачених законом.

Ст. 903 ЦК України передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату, а якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За наведених обставин суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог і правомірно стягнув з боржника плату за навчання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що університет безпідставно перевів його на другий курс навчання, оскільки останній не виконав учбовий план за перший курс, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Розпорядження декана факультету №22 від 10 серпня 2012 року про переведення на другий курс ОСОБА_2. у передбаченому законом порядку не оскаржував, із заявою про відмову від освітніх послуг у відповідності з п.3.3 договору до університету не звертався, а тому укладений між сторонами договір припинив свою дію у зв'язку з відрахуванням студента із навчального закладу - з 02.01.2013 року. За таких обставин вимоги університету про оплату освітніх послуг, які надавалися до 02.01.2013 року являються правомірними.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: