Провадження № 2/127/749/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19.02.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору дарування квартири від 20.04.2012 року ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Особовий рахунок відкрито на ім'я позивача, і вона як власник відповідає за оплату всіх обов'язкових платежів за користування квартирою. Зареєстрованими в квартирі є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак позивач в квартирі не проживає і мешкає в м. Києві за адресою: АДРЕСА_2. Зокрема, факт проживання позивача в м. Києві підтверджується свідоцтвом платника ЄП, яке видано Вінницькою ОДПІ із зазначенням місця здійснення підприємницької діяльності - м. Київ, та договорами про надання освітніх послуг від 15.08.2012 року та 01.04.2013 року. Незалежно від того, що позивач не проживає в квартирі, не користується цієї квартирою, вона сплачує обов'язків платежі, сума яких за період з липня 2012 року по липень 2014 року складає 8 306, 92 гривень. Проте, відповідач користується квартирою, благоустроями будинку, а саме: водопроводом, каналізацією, центральним опаленням, ванною, газом, ліфтом, однак платити за користування категорично відмовляється. Відповідно до законодавства України, обов'язкові платежі за користування квартирою несуть всі особи, які проживають в даній квартирі Оскільки ОСОБА_2 в квартирі не проживає, то і не користується водопроводом, газом, електроенергією, а також несе відповідальність за половину вартості опалення, утримання будинку та вивезення ТПВ. Тому, згідно квитанцій за період з липня 2012 року по липень 2014 року частка позивача в оплаті за комунальні послуги складає 3 294, 37 гривень, а відповідача - 4 830, 16 гривень.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із позовною вимогою про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4 830, 16 гривень обов'язкових платежів за проживання в квартирі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до договору дарування квартири від 20.04.2012 року, зареєстрованого 03.05.2012 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 1546, та витягу про державну реєстрацію № 34 001779 від 03.05.2012 року, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 5-6)

Згідно довідки № 4503, виданої 11.09.2014 року ТОВ «ЖЕО», за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_3, 1963 р.н., (батько) та ОСОБА_2, 1987 р.н. (власник). Власником вказаної квартири є ОСОБА_2 та особові рахунки відкриті на ім'я останньої. (а.с. 7)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом платника ЄП, видано 14.08.2012 року Вінницькою ОДПІ та договорами про надання освітніх послуг від 15.08.2012 року та 01.04.2013 року. (а.с. 17-22)

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між сторонами по справі угода про безоплатне користування жилим приміщенням не укладалась.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

З квитанцій про оплату за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1, наданих представником позивача, вбачається, що ОСОБА_2 було добросовісно сплачено за період з липня 2012 року по серпень 2014 року (включно) 8 306, 92 гривень.(а.с. 8-16)

Отже, з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума в розмірі 4 830, 17 гривень за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджуєтьсярозрахунком про оплату квартплати та комунальних платежів, наданим представником позивача, та відповідає вимогам чинного законодавства України. (а.с. 57-58)

Посилання представника позивача на положення ст.ст. 64, 66-68 ЖК України є безпідставним, оскільки дані норми регулюють правовідносини, що випливають з користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського фонду, а спірні правовідносини ґрунтується на праві власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим і доведеним.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 4 830, 16 гривень за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат по оплаті судового збору при звернення до суду з позовом - 243, 60 гривень (а.с. 1, 32)

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1 500, 00 гривень з відповідача на користь позивача, то суд приходить до висновку, що дані витрати підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача з наступних підстав.

10.10.2014 року між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1 було укладено угоду, згідно якої останній було доручено захист інтересів ОСОБА_2 по даній цивільній справі. (а.с. 26)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 37, виданим 19.12.2003 року. (а.с. 28)

Адвокатом ОСОБА_1 07.10.2014 року була видана ОСОБА_2 квитанція про оплату останньою гонорару за підготовку і ведення цивільної справи в сумі 1 500, 00 гривень. (а.с. 59)

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Угода від 10.10.2014 року, укладена між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1 є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України. Позивачем не надано акту виконаних робіт щодо надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_1, укладення договору не є фактом його виконання, відповідно суду неможливо встановити, яка саме робота була зроблена представником позивача, в якому обсязі і скільки часу було витрачено, що відповідно, унеможливлює встановити відповідність заявленої вартості правової допомоги.

Суд, враховуючи затрати часу роботи адвокатом ОСОБА_1, пов'язаної з розглядом даної справи, а саме: з 10 год. 59 хв. до 11 год. 20 хв., всього 21 хв. (згідно журналу судового засідання від 19.01.2015 р.), з 10 год. 07 хв. до 10 год. 15 хв., всього 08 хв. (згідно журналу судового засідання від 19.02.2015 р.) - всього 29 хв., затрати часу на підготовку позовної заяви та розрахунку, її професіоналізм, вважає, що з відповідача на користь позивача, необхідно стягнути 500, 00 гривень судових витрат за надання правової допомоги.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню наступні судові витрати: судовий збір в сумі 243, 60 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 500, 00 гривень. Витрати на правову допомогу в сумі 1 000, 00 гривень слід залишити за ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 156, 162 ЖК України, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 10, 11, 57-60, 79, 84, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212-215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 4 830 (чотири тисячі вісімсот тридцять) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 243, 60 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 500, 00 гривень. Витрати на правову допомогу в сумі 1 000, 00 гривень залишити за ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя: