Справа № 265/7004/15-ц
Провадження № 2/265/2874/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про зняття з-під арешту майна, посилаючись на те, що 4 грудня 2013 року постановою виконавчої служби було накладено арешт на автомобіль відповідача, ВАЗ 2110 н/з НОМЕР_1, внаслідок наявності у нього заборгованості по аліментам більше ніж за три місяці. Натомість ще 22 листопада 2011 року за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частки вказаного автомобіля. При цьому ОСОБА_1 у теперішній час не має можливості оформити свої права на спірний автомобіль внаслідок наявності не скасованого арешту, накладеного постановою державного виконавця. На підставі переліченого просила суд звільнити з-під арешту за постановою державного виконавця автомобіль НОМЕР_2.

У судове засідання позивачка, ОСОБА_1, не зявилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні позову в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи сповіщеним належним чином.

З урахуванням ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, постановляючи заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Судом за матеріалами справи було встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 22 листопада 2011 року, яке набуло чинності 1 грудня 2011 року, було визнано автомобіль НОМЕР_2 обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вказаного автомобіля НОМЕР_2 (а. с. 3).

Згідно постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області від 4 грудня 2013 року за виконавчим провадженням № 30181611, відкритим щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, внаслідок наявності заборгованості понад три місяці по аліментних платежах у боржника, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 з забороною відчуження такого майна в межах суми боргу (а. с. 4).

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» при розгляді спорів про право власності на описане майно та право їм володіти відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Таким чином судом при вирішенні наявного спору було встановлено, що право власності у позивачки, ОСОБА_1, на 1/2 частку спірного автомобіля НОМЕР_2, як спільного сумісного майна подружжя, виникло у момент його придбання відповідачем та оформлення за собою в органах ДАІ права власності на автомобіль.

З огляду на перелічене вимоги позивачки про зняття арешту, накладеного державними виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, стягувачем за яким є ОСОБА_1, на автомобіль НОМЕР_2, співвласником якого є так само позивачка, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати позивачки, понесені нею при зверненні до суду із вказаним позовом, в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту автомобіль НОМЕР_2, співвласниками якого по 1/2 частки є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був накладений постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області від 4 грудня 2013 року за виконавчим провадженням № 30181611.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_4, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не брали участі у розгляді справи, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя