Справа № 640/1715/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» про скасування рішення третейського суду,-

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 03.11.2014 року у третейській справі № 2/988-2014 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №12-128-801-2-14-Г ( з ануїтет ними платежами) від 19.02.2014 року в розмірі 22 576,88 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що справа, по якій було винесене рішення не була підвідомча третейським судам, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про третейські суди» третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У судове засідання заявник зявився, свою заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_2 в судове засідання зявився, надав заперечення на заяву про скасування рішення третейського суду та просив відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

Судом встановлено, що ПАТ «Мегабанк» звернувся до постійно діючого третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» з позовом до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №12-128-801-2-14-Г ( з ануїтетними платежами) від 19.02.2014 року в розмірі 22 576,88 грн.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 03.11.2014 р., прийнятим під головуванням судді Ульянова Д.В. у справі за №2/988-2014 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1, кредитний договір №12-128-801-2-14-Г (з ануїтет ними платежами) від 19.02.2014 року укладений між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором станом на 01.09.2014р. в розмірі 22 576,88 грн., витрати по оплаті третейського збору в розмірі 300,00 грн. та витрати на листування в розмірі 32,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону.

5) третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку(кредитної спілки).

Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем» (п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5).

Виходячи з положень Закону України «Про захист прав споживачів» та розяснень, викладених в абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, в спірних правовідносинах є фізична особа, а не банк надавач банківської послуги, а тому звернення кредитора з позовом до споживача банківської послуги про стягнення заборгованості за кредитним договором за своєю правовою природою не є захистом прав споживача.

Як вбачається з кредитного договору від 19.02.2014р. №12-128-801-2-14-Г,укладеного між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1, він містить третейське застереження.

Договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (ст. 17 ЦПК України), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом (як це зазначають позивачі), а є одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору від 19.02.2014р. №12-128-801-2-14-Г,укладеного між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1, сторони домовились, що всі спори, що виникають за цим договором між сторонами і підвідомчі третейським судам не заборонено чинним законодавством, розглядаються Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Слобожанська Перспектива» (далі-Третейський суд) у відповідності з його регламентом. Сторони погоджуються, що розгляд спорів у Третейському суді буде здійснюватись одноособово. Сторони доручають Голові Третейського суду призначити третейського суддю зі списку суддів Третейського суду. Сторони ознайомлені з Регламентом третейського суду.

Третейське застереження ніяким чином не може розумітися як угода про відмову позивача від права на звернення до суду, оскільки третейське застереження є добровільною умовою Кредитних договорів та Договорах поруки, яка визначає відповідно до норм ЦПК України, Закону України «Про третейські суди», який суд має розглядати спори, що виникають за цими договорами. Третейське застереження закріплює бажання та домовленість сторін розглядати спір в третейському суді, та є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду.

До того ж третейські застереження, які містяться в кредитних договорах та договорах поруки, ніяким чином не суперечать чинному законодавству, оскільки стаття 5 Закону України «Про третейські суди» передбачає, що будь-якій спір, який виникає з цивільних чи господарський правовідносин може бути переданий на розгляд третейського суду.

Також, згідно зі ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

А те, що зазначена стаття передбачає винятки щодо розгляду третейським судом справ, то це ніяким чином не протирічить положенням третейського застереження.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про третейські суди» при прийнятті позову третейський суд вирішує питання про наявність і дійсність угоди про передачу спору на розгляд третейського суду.

А отже, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 17 ЦПК України, ст.ст. 5,6,12,37 Закону України «Про третейські суди», ст. 1, 2 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» справа за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №12-128-801-2-14-Г ( з ануїтетними платежами) від 19.02.2014 року в розмірі 22 576,88 грн. - підвідомча третейському суду - Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива», у звязку з цим, третейським судом ухвалено рішення в межах третейської угоди.

Крім того, судом встановлено, що третейську угоду третейське застереження, що викладене у розділі 8 кредитного договорору від 19.02.2014р. №12-128-801-2-14-Г, укладеного між ПАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1, не визнано недійсним компетентним судом та склад третейського сулу, яким було прийнято оскаржене рішення повністю відповідає вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди».

Статтею 389-5 ЦПК України встановлено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею, тобто існує вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

Оцінивши належність, допустимість, достатність доказів, судом підстав для скасування рішення третейського суду від 03.11.2014 р. по справі №2/988-2014 за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №12-128-801-2-14-Г (з ануїтет ними платежами) від 19.02.2014 р. в розмірі 22 576,88 грн., передбачених ст. 389-5 ЦПК України не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду задоволенню не підлягає, а прийняте рішення Третейського суду від 03.11.2014 року не виходить за межі третейського застереження.

Крім того, з заявника необхідно стягнути судові витрати, які були ухвалою Київського районного суду м. Харкова розстрочені до ухвалення рішення по справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 3891, 3894-3896 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» про скасування рішення третейського суду відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1, судовий сбір на користь держави в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ