Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Альфа Страхування», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «Альфа Страхування»), третя особа - ОСОБА_5, про стягнення суми страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 вересня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля марки «БМВ» та автомобіля «Опель», власником якого є ОСОБА_5 Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль ОСОБА_5 був застрахований в ПрАТ «Альфа Страхування» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 14 травня 2011 року до 13 травня 2012 року включно. У подальшому, позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку. Вартість відновлювальних робіт становила 91 234 грн 93 коп. Відповідно до полісу страхування укладеного між відповідачем та ОСОБА_5 ліміт страхування власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн. Проте відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що договір страхування набрав чинності з 21 вересня 2011 року, тобто з моменту внесення першого страхового платежу. Однак позивач вважає таку відмову неправомірною, а тому просила стягнути суму страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 18 Закону для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Таким чином, законодавець у ст. 18 Закону розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що страховий платіж був сплачений пізніше ніж укладено договір страхування, вірно виходив з того, що договір набрав чинності пізніше ніж сталась дорожньо-транспортна пригода, а тому відсутні підстави для страхового відшкодування ПрАТ «Альфа Страхування».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак