АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7814/13-ц 22-ц/774/2169/К/15
Провадження № 22-ц/774/2169/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 215/3052/13-ц інстанції - Бардін О.С.
Категорія №5 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, про поділ домоволодіння в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_4, в обґрунтування якого зазначила, що після смерті їх матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1, яку вони з відповідачем прийняли в порядку спадкування за заповітом та отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частині зазначеного будинку кожному. Відповідач проживає в будинку з сім'єю та перешкоджає їй у користуванні домоволодінням, на її прохання викупити належну їй на праві власності 1/2 частину домоволодіння чи визначити порядок користування будинком і впустити її проживати в ньому відповідач не відповів. У зв'язку з цим, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просила суд виділити їй в натурі у відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи в житловому будинку А-1 приміщення 1-4 площею 5,9 кв.м., приміщення 1-1 - 10,4 кв.м., приміщення 1-2 - 8,5 кв.м., всього площею 24,8 кв.м. вартістю 35894 грн., літню кухню «Б» вартістю 34117 грн., сарай «Ж» - 592 грн., лазню літню «Е» - 415 грн., по 1/2 частини водоколонки «І», вимощення «ІІ», загальною вартістю 71685,5 грн., виділити в користування земельну ділянку площею 310,35 кв.м., а відповідачу виділити в житловому будинку А-1 приміщення 1-3 площею 19,4 кв.м., вартістю 23395 грн., гараж «Г» вартістю 16466 грн., сарай «Д» - 6405 грн., по 1/2 частини водоколонки «І», вимощення «ІІ», загальною вартістю 46933,5 грн., виділити в користування земельну ділянку площею 310,35 кв.м., стягнувши з неї на користь відповідача компенсацію в сумі 12376 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 07 вересня 2015 року з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_4 стягнуто судові витрати: 1750грн. - витарти на правову допомогу та 2361грн.60коп. - витрати на проведення експертизи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом вселення та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд не враховано, що у відповідності до вимог чинного законодавства вона також є співвласницею спірного домоволодіння та має право на усунення перешкод у його користуванні зі сторони відповідача та вселення у належну їй частину будинку.

У наданих суду запереченнях відповідач та його представник просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що висновком судової будівельно-технічної експертизи поділ спірного домоволодіння з додержанням вимог державних будівельних норм є можливим тільки за умови виділу одному з співвласників частини будинку після здійснення добудови приміщення, а позовні вимоги позивача стосуються саме виділу їй частини домоволодіння без здійснення такої добудови та, з урахуванням пенсійного віку відповідача, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду в цій частині з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 серпня 2013р. сторони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.10).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить по 1/2 частина зазначеного домоволодіння (а.с. 11).

Згідно довідок голови квартального (вуличного) комітету (а.с.99, 100) у будинку проживає сім'я відповідача, а також донька позивача з дитиною.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 24 лютого 2014р., проведеної судовим експертом Кучею Н.К. ПП «Експоцентр» надані два можливі варіанти поділу домоволодіння та земельної ділянки (а.с.44-58), одним з яких є варіант поділу житлового будинку з додержанням вимог державних будівельних норм за рахунок добудови приміщення площею 7.10 кв.м. При цьому одному з співвласників може бути виділені приміщення в житловому будинку загальному площею 24,8 кв.м., іншому з добудовою 26,5 кв.м.

У висновку будівельно-технічної експертизи від 23 червня 2015р., проведеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Довгаль І.А. вказано, що поділити житловий будинок неможливо, так як неможливо виділити дві ізольовані квартири по 22,1 кв.м., що передбачено вимогами ДБН В.2.2-15-2005р. «Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення». Тому експертом не надані варіанти поділу (а.с.44-58).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивач просила усунути перешкоди у здійсненні права користування власністю та вселити її у належну їй 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до розподілу житлових будівель і господарчих споруд в натурі.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову у вселенні, ОСОБА_2 просила вселити її у спірне домоволодіння без урахування висновків судової будівельно-технічної експертизи щодо розподілу спірного домоволодіння.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається приналежним йому майном.

За ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Як убачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивач ОСОБА_2 не має можливості користуватись належною їй власністю у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Цей факт підтверджено івідповідачем ОСОБА_4, який пояснив суду апеляційної інстанції про свою незгоду із вселенням позивача у спірне домоволодіння через неприязні стосунки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні справи не врахував зазначені вище норми діючого законодавства та, встановивши порушення права позивача на користування власністю з боку відповідача, безпідставно відмовив у захисті порушеного права у встановлений законом спосіб, обраний ОСОБА_2, чим позбавив позивача, яка є співвласником спірного домоволодіння, вільно користуватись своєю власністю.

Заперечення відповідача та його представника ОСОБА_5 проти апеляційної скарги ОСОБА_2 не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивачем доведено порушення її права на вільне користування належною їй власністю з боку відповідача, а обраний нею спосіб, як зазначено вище, відповідає встановленим законом способам захисту порушеного права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та вселення необхідно скасувати та на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України ухвалити в цій частині нове рішення, яким частково задовольнити її позовні вимоги та вселити її у домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

В іншій частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду від 28 серпня 2015 року не оскаржене, тому колегія суддів не вдається в обговорення цієї частини рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку з цим колегія суддів вдається до обговорення додаткового рішення суду від 07 вересня 2015 року, яким з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_4 стягнуто судові витрати: 1750грн. - витрати на правову допомогу та 2361грн.60коп. - витрати на проведення експертизи.

Зважаючи на те, що експертиза, за проведення якої відповідачем сплачено 2361грн.60коп., проведена судом в межах позову ОСОБА_2 в його частині про поділ домоволодіння в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, рішення про відмову в задоволенні якої позивачем не оскаржено, тому ці витрати правильно стягнуто з позивача на користь відповідача.

Що стосується витрат відповідача на правову допомогу в сумі 1750грн., які стягнуто з позивача на його користь судом першої інстанції, а також в сумі 450грн., понесених відповідачем у зв'язку з розглядом апеляційної скарги, то колегія суддів виходить із того, що оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а позовна заява - частковому задоволенню, то витрати відповідача на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок позивача лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, якій відповідає сума 1750грн., стягнута додатковим рішенням суду від 07 вересня 2015 року.

Зважаючи на викладене, підстави для скасування додаткового рішення суду, зміни розподілу судових витрат , а також стягнення з позивача на користь відповідача витрат за розгляд апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 серпня 2015 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та вселення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування власністю та вселити ОСОБА_2 в 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Н.О.Соколан