У х в а л а

іменем україни

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Ступак О.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі Білоцерківського районного підрозділу про визнання права на оплату електроенергії за тарифами, передбаченими для будинків з електроопалювальними установками, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» в особі Білоцерківського районного підрозділу (далі -ПАТ «Київобленерго») про визнання права на оплату електроенергії за тарифами, передбаченими для будинків з електроопалювальними установками, обґрунтовуючи вимоги тим, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. У встановленому законом порядку вона отримала дозвіл на встановлення індивідуального опалення (електроопалення) згідно з проектом та звернулась до відповідача із заявою про зміну тарифу, який передбачений для житлових приміщень, в яких електроенергія використовується для опалення. ПАТ «Київобленерго» заяву не задовольнило та продовжувало нараховувати оплату електроенергії за попереднім тарифом. Враховуючи вказане, позивачка просила визнати за нею право на оплату за спожиту електроенергію за тарифами, встановленими п. 1.4 Постанови національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики від 23 квітня 2012 року № 497, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок оплати за спожиту електроенергію за період з 13 вересня 2013 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на оплату за спожиту електроенергію в квартирі АДРЕСА_1 за тарифами, встановленими п. 1.4 Постанови національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики № 497 від 23 квітня 2012 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2012 року за № 598/20911 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню», яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку електроопалювальними установками або електроопалювальними установками та кухонними електроплитами (у тому числі в сільській місцевості).

Зобов'язано ПАТ «Київобленерго» в особі Білоцерківського районного підрозділу здійснити перерахунок спожитої в зазначеній квартирі та оплаченої електроенергії за період з 13 вересня 2013 року по 15 липня 2014 року, з урахуванням тарифів, що зазначені п.1.4 Постанови національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики № 497 від 23.04.2012 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.04.2012 за № 598/20911 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню», яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку електроопалювальними установками або електроопалювальними установками та кухонними електроплитами (у тому числі в сільській місцевості). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Київобленерго» просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 та користується електроенергією на підставі договору від 27 липня 2011 року № 200018/76, який укладений між нею та відповідачем, договір діє до 27 липня 2015 року. ОСОБА_1 отримала дозвіл на встановлення індивідуального опалення (електроопалення) згідно з проектом та звернулась до відповідача із заявою про зміну тарифу, який передбачений для житлових приміщень, в яких електроенергія використовується для опалення. ПАТ «Київобленерго» заяву не задовольнило та продовжувало нараховувати оплату електроенергії за попереднім тарифом.

Правовідносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, статтями 24 - 27 Закону «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику», споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю, Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 26 липня 1999 року № 1357, які регулюють відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією (п. 3), який у багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає з кожним наймачем (власником) квартири (п. 5), а споживачу на правах власності або користування. При цьому, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються на підставі показань приладів обліку за діючими для населення тарифами (цінами) (п. 19), якими є визначена відповідно до нормативно-правових актів НКРЕ ціна (сукупність цін відповідно до часу доби) одиниці електричної енергії, що затверджуються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п. 2.1.2. Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23 квітня 2012 року № 498, населенню, яке проживає в багатоквартирних будинках, не газифікованих природним газом і в яких відсутні або не функціонують системи централізованого теплопостачання, відпуск електричної енергії проводиться за тарифом, установленим для населення, яке проживає в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу та гуртожитках), обладнаних у встановленому порядку електроопалювальними установками (або електроопалювальними установками та кухонними електроплитами).

Підтвердження факту відсутності газифікації природним газом багатоквартирних будинків та відсутності або нефункціонування в зазначених будинках систем централізованого теплопостачання здійснюється на підставі акта, виданого державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії.

Акт складається в довільній формі у чотирьох примірниках, один з яких надається відповідному ліцензіату, другий - Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, третій - органу місцевого самоврядування, а четвертий - залишається у державній інспекції. Копію акта державна інспекція надає територіальному підрозділу НКРЕ у відповідному регіоні.

Відповідний тариф для зазначеної категорії має застосовуватися з наступного розрахункового періоду після складання відповідного акта державною інспекцією.

Згідно з п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

Вирішуючи справу, суди не надали належної оцінки тому, що проведення розрахунків за електричну енергію за відповідним тарифом застосовуються від дати внесення змін до договору про користування електричною енергією.

При цьому, у разі відсутності в проектній документації підтвердження факту обладнання житлового будинку кухонними електроплитами та/або електроопалювальними установками, споживачу для внесення змін у договір щодо зміни тарифної групи необхідно належним чином внести зміни до проекту квартири, виконати переобладнання (реконструкцію) з подальшим уведенням в експлуатацію, після чого звернутись до енергопостачальника щодо необхідності внесення змін до договору про користування електричною енергією.

Враховуючи вказане, суди не надали належної оцінки тому, що у зв'язку з тим, що позивачкою не було надано відповідачу необхідної документації, та не внесено зміни в договір про користування електричною енергією, тариф на електричну енергію ОСОБА_1 встановлено згідно п. 1.1 таблиці тарифів, що є додатком до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23 квітня 2012 року № 497 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню».

Також судами не надано належної оцінки доводам відповідача про те, що позивачкою в квартирі АДРЕСА_1 хоча і було встановлено автономне опалення, але це автономне опалення функціонує незалежно від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання всього будинку за вказаною адресою.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київобленерго» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик