У х в а л а

іменем україни

25 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Камінь-Каширської міської ради, третя особа - реєстраційна служба Камінь-Кашимрського районного управління юстиції, про визнання незаконним і скасування рішення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки й надання її у власність, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня 2014 року, з урахуванням заяви першого заступника голови Камінь-Каширської міської ради Волинської області про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником жилого будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1

Відповідачі, які мешкають поруч, у порушення протипожежних і будівельних норм, самовільно збудували дерев'яні господарські споруди та захопили частину належної йому земельної ділянки.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив позов задовольнити у повному обсязі та зобов'язати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, Камінь-Каширської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність.

Позовні вимоги мотивували тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 була надана позивачу незаконно, оскільки таку ділянку не було вилучено у попереднього користувача - Камінь-Каширського виробничого управління житлово-комунального господарства, й яка є прибудинковою територією багатоквартирних будинків АДРЕСА_2.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 7 липня 2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 серпня 2014 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Камінь-Каширської міської ради № 46/13 від 28 травня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_3 площею 0,0897 га для обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 6 червня 2014 року на земельну ділянку розміром 0,0897 га для будівництва і обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 та його державну реєстрацію.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня

2014 року рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 серпня 2014 року скасовано, позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знести самочинно збудовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 господарські споруди - хлів і гараж.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до якої приєдналася Камінь-Каширська міська рада в особі першого заступника голови Шворака М.І., просять рішення апеляційного суду Волинської області

від 7 жовтня 2014 року скасувати й залишити в силі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 серпня 2014 року, яке було помилково скасоване, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За правилами ч. 1 п. 12 Перехідних положень ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абз. 3 цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Судом установлено, що згідно з договором купівлі-продажу від

5 листопада 2007 року ОСОБА_3 придбав жилий будинок АДРЕСА_1.

При укладенні вказаного договору, питання про розміри земельної ділянки, на якій розташовано жилий будинок, не вирішувалося.

Рішенням Камінь-Каширської міської ради № 46/13 від 28 травня

2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_3 загальною площею 0, 0897 га, що розташована по АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 6 червня 2014 року отримав свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку.

Згідно з технічною документацією із землеустрою та встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі, вона межує із землями міської ради.

Заперечуючи проти первісного позову й обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зазначали про те, що виділена позивачу земельна ділянка ніколи не була вільною, а відносилася до прибудинкової території двох багатоквартирних будинків АДРЕСА_2.

Камінь-Каширська міська рада Волинської області зустрічні позовні вимоги визнала та вказувала на те, що земельна ділянка, виділена

ОСОБА_3, не була вільною, з 1960 року така земельна ділянка використовувалась ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Звертаючись із заявою про надання йому у власність спірної земельної ділянки, ОСОБА_3 ввів в оману землевпорядну організацію , що така земельна ділянка є вільною.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням ст. 118 ЗК України.

Так, ч. 1 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частина 6 ст. 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 155 ЗК передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При цьому вимога про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку є похідною й залежить від законності рішення органу, на підставі якого його видано.

Таким чином, установивши, що спірна земельна ділянка була незаконно передана позивачу без її попереднього вилучення у первісних користувачів, відповідачів у справі, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку про порушення прав ОСОБА_4 й

ОСОБА_5 та відновлення їхніх прав шляхом скасування рішення міської ради та свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

Також є правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи й скасоване апеляційним судом помилково.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України зазначені положення закону та обставини справи не врахував і помилково скасував рішення суду першої інстанції, зазначивши про наявність правових підстав для задоволення первісного позову й відсутність таких для задоволення зустрічних позовних вимог.

Отже, безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня 2014 року підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 5 серпня

2014 року.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, до якої приєдналася Камінь-Каширська міська рада, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 7 жовтня 2014 року скасувати.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від

5 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук