Справа №592/5363/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Котенко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/2045/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Зобов'язано ОСОБА_3 перенести належну йому огорожу та фундамент під нею, розташовані на виділеній в користування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 частині земельної ділянки наступним чином: з тильної сторони ділянки - на відстань 0,59 м в бік виділеної в користування ОСОБА_3 земельної ділянки до т. «Й», що складає 12,74 м (12,12 м + 0,59 м) від кута ділянки з боку АДРЕСА_1; від т. «Й» під кутом на відстань 4,95 м до т. «И»; від т. «И» під кутом в бік виділеної в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної ділянки на відстань 0,80 м до т. «З»; від т. «З» під кутом на відстань 3,20 м до т. «Ж», розташованої на стіні будівлі кухні літ. «Б» та на відстані 0,39 м від кута будівлі кухні «Б».

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 121 грн. 80 коп. на відшкодування судового збору.

Вказане рішення суду в частині задоволення позовних вимог відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не були досліджені обставини, які мають значення для справи, зокрема, про те, що при запропонованому варіанті перенесення огорожі у нього не буде можливості вийти на свій город, а позивачі не зможуть підійти до стіни свого сараю для його обслуговування.

До того ж, як вважає відповідач, такий перенос огорожі є недоцільним, так як потребує значних матеріальних затрат.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог не оскаржується, тому, виходячи з вимог ч.1 ст.303 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 і його представника адвоката Лисенко Г.К. про задоволення апеляційної скарги, пояснення позивача ОСОБА_4 і її представника адвоката Сукач Л.С. - про залишення рішення суду в оскаржуваній частині без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 жовтня 2004 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли у спадщину після смерті батька ОСОБА_8 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 (а.с.5, 12), а відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 11 листопада 2004 року за позивачами зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок у розмірі по 35/100 частин за кожною (а.с.6).

ОСОБА_3 є співвласником 30/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 (а.с.7, 8-9, 38-38).

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 у власності співвласників будинку не перебуває.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2014 року, встановлений порядок користування земельною ділянкою при будинку по АДРЕСА_2, за яким виділено в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0352 га, позначену у варіанті № 1 додатку № 4 до висновку експерта №592/2512/14-ц від 30 вересня 2014 року жовтим кольором, а ОСОБА_3 виділено в користування земельну ділянку площею 0,0151 га, позначену у варіанті № 1 додатку № 4 висновку експерта №592/2512/14-ц від 30 вересня 2014 року блакитним кольором (а.с.7, 8-9, цивільна справа №592/2512/14-ц а.с.145, 181, 230-231). Цим же рішенням суду було відмовлено ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у встановленні сервітуту, площею 4 кв. м, для обслуговування стіни кухні «Б» з огляду на те, що земельний сервітут встановлюється в тому разі, якщо оформлено право власності, однак на час розгляду справи спірна ділянка не була приватизована.

Судовий експерт Симоненко В.П. у дослідженні від 10 лютого 2015 року за № 04/15 для усунення недоліків щодо користування позивачами земельною ділянкою запропонувала перенести встановлену відповідачем огорожу наступним чином:

- з тильної сторони ділянки на відстань 0,59 м в бік ділянки співвласника ОСОБА_3 до т. «Й», що складає 12,74 м (12,12 м + 0,59 м) від кута ділянки з боку АДРЕСА_1;

- від т. «Й» під кутом на відстань 4,95 м до т. «И»;

- від т. «И» під кутом в бік ділянки співвласника ОСОБА_4 на відстань 0,80 м до т. «З»;

- від т. «З» під кутом на відстань 3,20 м до т. «Ж», розташованій на стіні будівлі кухні літ. «Б» та на відстані 0,39 м від кута будівлі кухні «Б» (а.с.10-11).

Задовольнивши позов у даній справі в частині усунення перешкод в користуванні позивачами спірною земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що належна відповідачу огорожа знаходиться на виділеній в користування позивачам земельній ділянці, внаслідок чого для них створені перешкоди в повній мірі користуватись виділеною їм в користування земельною ділянкою, тому суд захистив порушене право ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зобов'язавши відповідача ОСОБА_10 у визначений у рішенні спосіб перенести у свій бік огорожу та фундамент під нею, як такі, що знаходяться на виділеній в користування позивачам земельній ділянці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права на володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Положеннями п.г) ч.1 ст.96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним судовим рішенням, за яким зобов'язано відповідача перенести у свій бік збудовану ним огорожу та фундамент під нею, фактично приведено у відповідність порядок користування спірними земельними ділянками сторін, встановлений у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили (а.с.17).

Зокрема, з варіанту 1 порядку користування земельною ділянкою до висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 вересня 2014 року за № 828, згідно з яким рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2014 року було встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою між сторонами, вбачається, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою були прийняті наступні відрізки побудови меж земельних ділянок:

- т.т.А, Б, В, Г, Д - точки лінії розподілу житлового будинку;

- т.т. Г, Д - кути житлового будинку;

- т.т. К, Л - кути сараю «Б»;

- т. Е - ділить відрізок межі земельної ділянки вздовж червоної лінії 15,96 м на відрізки 11,31 м та 4,65 м;

- відрізок АЕ - прокласти від т. А до т. Е, по паркану, довжиною 4,13 м;

- відрізок ГД - прокласти по стіні житлового будинку;

- відрізок ДК - прокласти по стіні житлового будинку до кута сараю «Б»;

- відрізок КЛ - прокласти по стіні сараю «Б»;

- відрізок ЛЖ - прокласти по стіні сараю «Б», довжиною 0,39 м;

- відрізок ЖЗ - прокласти паралельно стіні житлового будинку, на відстані 1,0 м, довжиною 3,20 м;

- відрізок ЗИ - прокласти паралельно стіні житлового будинку, на відстані 1,0 м, довжиною 0,80 м;

- відрізок ИЙ - прокласти паралельно межі земельної ділянки з ділянкою № 143, довжиною 4,95 м;

- т. Й - ділить відрізок межі земельної ділянки з тильної сторони 4,34 м на відрізки 0,59 м та 3,75 м (а.с.13-16, 17, цивільна справа № 592/2512/14-ц, а.с.135-139, 140-152).

Таким чином, враховуючи, що позивачі надали докази для підтвердження факту порушення їх прав землекористувачів з боку відповідача ОСОБА_3, так як спірна огорожа і фундамент, на якому знаходиться огорожа, що належать останньому, перебувають на земельній ділянці, якою мають користуватись позивачі без якихось обмежень і порушень з боку відповідача, тому суд правомірно захистив порушене право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і зобов'язав ОСОБА_3 усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення у свій бік вказаної огорожі з фундаментом за визначеними судом параметрами.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що внаслідок виконання оскарженого рішення суду і переносу спірної огорожі разом з фундаментом у визначений спосіб у нього не буде проходу до його городу ним не підтверджені і спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, графічним додатком № 4 до висновку судової земельної експертизи від 30 вересня 2014 року за № 828 щодо встановленого порядку користування спірною земельною ділянкою, з якого вбачається, що між точкою «И» та рогом будинку відповідача є певний прохід, що дозволяє йому вийти на город.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що перенесення огорожі разом з фундаментом потребує значних матеріальних коштів, тому є недоречним, також не є підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яким правомірно захищені порушені права позивачів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -