Справа № 146/1949/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" січня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.,

при секретарі Бойко Т.Є.,

представників сторін ОСОБА_1, Ціхомського М.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,95 га, належної йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 030678, виданого Вилянською сільською радою 20 грудня 2001 року, укладений 13 лютого 2013 року між ним та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,9666 га, належної йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 504181, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 17 листопада 2005 року, укладений 5 липня 2013 року між ним та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина».

Позов ОСОБА_3 обґрунтував наступним.

13 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» був укладений договір № 3/13 оренди земельної ділянки, площею 1,95 га, належної йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 030678, виданого Вилянською сільської радою 20 грудня 2001 року.

5 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 1,9666 га, належної йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 504181, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 17 листопада 2005 року.

Згідно умов вказаних договір оренди позивач зобов'язався передати у строкове оплатне користування відповідачу відповідні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Вилянської сільської ради.

Позивач зазначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, до підписаного сторонами документу не додано плану або схеми земельної ділянки, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію на місцевості, хоча інформація про об'єкт оренди (місце розташування земельної ділянки) є однією з істотних умов договору оренди землі.

За таких обставин ОСОБА_3 вважає, що підписаний сторонами документ не містить усіх необхідних даних про об'єкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі.

Посилаючись на ст. 15 Закону України «Про оренду землі», позивач просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладених між ним та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина».

Окрім того, ОСОБА_3 вказує, що порушення права орендодавця на володіння полягає у незаконному користуванні земельною ділянкою відповідачем, оскільки фактично відбулася не передача земельної ділянки, а передача правовстановлюючих документів із додатками.

Представник відповідача Ціхомський М.П. подав до суду заперечення, в якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на слідкуюче.

Між позивачем і відповідачем було укладено 5 липня 2012 року договір оренди землі загальною площею 1,9666 га, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 504181, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 17 листопада 2005 року, а також між позивачем та відповідачем 13 лютого 2013 року було укладено договір оренди землі загальною площею 1,95 га, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 030678, виданого Вилянською сільською радою 20 грудня 2001 року.

Даними договорами передбачено, що позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вилянської сільської ради.

Позивач на день підписання договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, як власник земельної ділянки, яку передав в оренду, підписавши договір оренди землі, створивши для себе цивільні обов'язки щодо дотримання норм договору оренди землі та не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою та право вимагати використання за цільовим призначенням і своєчасного внесення орендної плати.

Договори оренди були укладені в письмовій формі і зареєстровані згідно норм чинного законодавства. Земельні ділянки відповідачем використовуються за призначенням і за користування нею своєчасно нараховується та виплачується орендна плата. Укладання договору було вільне і відповідало внутрішній волі власника земельної ділянки-позивача, що підтверджується систематичним отриманням ним орендної плати по договорах оренди землі.

Відносно вимог позивача, щодо відсутності таких документів, як плану або схеми земельної ділянки, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), представник відповідача зазначає, що в державних актах на право приватної власності орендодавця на земельну ділянку надається план меж земельної ділянки, в якому надано також опис меж суміжних власників. Пунктом 1.2 договорів зазначено, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту Вилянської сільської ради, тим самим визначено місце розташування земельної ділянки. Відповідно схем земельної ділянки № 182 та земельної ділянки № 183 визначено місце розташування земельних ділянок на місцевості, відповідно до кадастрових планів земельних ділянок, зазначено кадастровий номер, визначено опис суміжних землевласників та інші відомості про земельні ділянки та її власників. Внаслідок вказаних даних можливо провести ідентифікацію земельних ділянок.

Таким чином представник відповідача вважає, що в укладених договорах висвітлено всі істотні умови договору оренди землі, зазначені частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали за обставин, зазначених у ньому, попросили позов задовольнити, уточнивши його частину, а саме, що договір оренди земельної ділянки площею 1,9666 га, належної ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 504181, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 17 листопада 2005 року, укладений не 5 липня 2013 року, як це помилково зазначено в позові, а 5 липня 2012 року та пояснили, що відсутність плану або схеми земельних ділянок, акту визначення меж земельної ділянки в натурі унеможливлює їх ідентифікацію на місцевості, чим порушуються права позивача. Також доповнили, що в оригіналі договору оренди земельної ділянки від 5 липня 2012 року не зазначено рік, в якому відбулась державна реєстрація вказаного договору і не чітко видно рік його укладення.

Представник відповідача ТОВ АК «Зелена долина» Ціхомський М.П. в судовому засіданні позов не визнав, попросив відмовити в його задоволенні, оскільки до договорів оренди земельних ділянок додані всі необхідні документи, на які посилається в позовній заяві позивач, а саме: державні акти на землю, де мається план меж земельних ділянок, схеми земельних ділянок, кадастрові плани земельних ділянок, а щодо акту визначення меж земельної ділянки в натурі, то такий акт не складався, оскільки закон не вимагає визначення меж земельних ділянок при передачі їх в оренду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1,9666 га, що знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Кадастровий номер земельної ділянки 030000283. Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 504181, виданий Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області 23 листопада 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВВВ 000163 від 27.02.2004 року, яке зареєстровано за № 511. Окрім того, позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 1,95 га, що знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Кадастровий номер земельної ділянки 030000013. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 030678, виданий Вилянською сільською радою 20 грудня 2001 року на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Вилянської сільської ради від 14 листопада 2001 року.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншим законами України і договором оренди землі. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з ч.3 ст. 640 ЦК України договір, якій підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і державної реєстрації.

Укладення договору оренди земельної ділянки з земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набути право оренди на таку земельну ділянки, така норма зазначена в ст.16 Закону України "Про оренду землі". В ст.18 Закону визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ст. 17 Закону України "Про оренду землі" передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 13 Закону України « Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що 5 липня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ АК «Зелена долина» укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,9666 га, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району терміном на п'ять років.

Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Томашпільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 грудня 2012 року за № 02558.

17 грудня 2012 року сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

13 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ АК «Зелена долина» укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,95 га, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району терміном на п»ять років.

Відмітка в договорі про державну реєстрацію та номер відсутні.

5 червня 2013 року сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідач користується земельними ділянками ОСОБА_3, сплачує позивачу кошти за користування земельними ділянками, що визнається сторонами та не оспорюється ними в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору (2 липня 2007 року)) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

В порушення вищезазначеної норми Закону до договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_3 та ТОВ АК «Зелена долина» не додано плану або схеми земельних ділянок, актів визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), тобто відсутня інформація про об'єкт оренди, яка дозволяє ідентифікувати предмет даного договору.

Крім того, із досліджених в судовому засіданні оригіналів договорів оренди земельних ділянок та доданих документів, які подані до суду позивачем та начальником відділу Держземагенства у Томашпільському районі ОСОБА_4, встановлено, що договір оренди земельної ділянки розміром 1,9666 га від 5 липня 2012 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Томашпільському районі 17 грудня 2012 року за №02558, в той час як в поданому представником відповідача оригіналі вказаного договору він зареєстрований за №58. Також згідно договору оренди земельної ділянки від 13 лютого 2013 року в оренду передана земельна ділянка розміром 1,95 га, а згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, в графі відомості про об'єкт іншого речового права зазначена земельна ділянка розміром 1,9489 га.

Земельна ділянка як об'єкт оренди землі згідно з ст. 3 Закону України «Про оренду землі» повинна мати установлені межі, певне місце розташування й визначені щодо неї права.

Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Таким чином, в оспорюваних договорах відсутня істотна умова, визначена ст. 15 Закону України «Про оренду землі» - об'єкт оренди.

Суд вважає, що акт погодження меж землекористування не є належним доказом визначення меж земельної ділянки, оскільки складення такого акта під час передачі землі в оренду законом не передбачено і не підтверджує визначення місця розташування і меж земельної ділянки.

В матеріалах справи також відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували передачу спірних земельних ділянок в оренду в складі єдиного масиву, без визначення меж окремих земельних ділянок, проте з визначенням меж єдиного масиву.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відсутність у договорах оренди землі від 5 липня 2012 року та від 13 лютого 2013 року істотної умови - об'єкт оренди, є підставою для визнання такого договору недійсним в силу положень ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Така ж позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 04.04.2012 року у справі №6-21цс12, яку суд зобов'язаний враховувати при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

У постанові від 18 липня 2012 року у справі № 6-77цс12 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Отже, при розгляді справ даної категорії підлягають з'ясуванню обставини щодо: чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотність цих умов, а також у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Як вбачається із змісту позовних вимог і встановлених обставин, порушення права орендодавця на володіння полягає у незаконному користуванні земельними ділянками відповідачем, оскільки фактично відбулася не передача земельних ділянок, а правовстановлюючих документів із додатками.

Відсутність актів встановлення меж земельних ділянок, схем розташування земельних ділянок порушує право позивача на інформацію про місце розташування його земельних ділянок.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджені належними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду понесено судові витрати, що складаються з судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 243,60 гривень, які підлягають стягнення з ТОВ АК «Зелена долина» на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 17 Закону України "Про оренду землі", ч. 1 ст. 216, ст. 256, ч. 5 ст. 261 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 58-62, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,9666 га, належної ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 504181, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 17 листопада 2005 року, укладений 5 липня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина».

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,95 га, належної ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 030678, виданого Вилянською сільською радою 20 грудня 2001 року, укладений 13 лютого 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина».

Стягнути з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» на користь ОСОБА_3 243,60 грн (двісті сорок три гривні 60 копійок), що складається із суми сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, в цей же строк з дня отримання копії рішення, до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Повний текс рішення виготовлено 17 січня 2015 року.

Суддя: О. В. Пилипчук