Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/817/15 Головуючий у 1 інстанції: Надворна О.С.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення.

У позові зазначала, що їй на праві власності належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина будинку належить відповідачу. Проте, він створює перешкоди для проживання позивачки, вона не має вільного доступу до своєї частини будинку.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні належною їй 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1; вселити її в належну їй 1/2 частину будинку АДРЕСА_1; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належною їй 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 в належну їй 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, заперечення позивачки та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2009 року визнано право власності за позивачкою на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Право власності на іншу 1/2 частину цього будинку визнано за відповідачем. Згідно з витягом про реєстрацію нерухомого майна від 22.04.2010 року № 25939225 зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину цього будинку, реєстраційний номер 30254964 ( а.с.12-16).

Проте, відповідач створює перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні позивачкою належною їй на праві власності 1/2 частиною будинку, вона не має вільного доступу до своєї частини, оскільки він змінив замки від воріт паркану, який огороджує територію будинку.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що 24.09.2013 року вони з позивачкою приїхали до зазначеного будинку, при цьому ворота паркану були зачинені на замок, а відповідач навіть не пропустив їх у двір, посилаючись на те, що доки ОСОБА_4 не виконає рішення суду в частині переобладнання будинку він її не пустить.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

За ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 35 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач створює перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні позивачкою належною їй на праві власності 1/2 частиною будинку, не проживаючи в належній їй частині будинку позивачка не має можливості виконати необхідні переобладнання будинку, оскільки відповідач не надає їй доступу до своєї власності та вона не має можливості самостійно вселитися у свою власність, тому задовольнив позовні вимоги ОСОБА_8 про усунення відповідачем перешкод у користуванні власністю та вселив її в 1/2 частину будинку.

Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст. 391 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР може захистити своє порушене право шляхом вселення.

Посилання апелянта на те, що позивачка не довела свої позовні вимоги та не надала суду доказів того, що він перешкоджав проведенню нею проектних, погоджувальних та будівельних робіт належними суб'єктами, не спростовують висновків суду.

Заперечення співвласника щодо задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном або заперечення щодо вселення співвласника та відсутність можливості у власника самостійно без звернення до співвласників реалізувати свої права (відсутність ключів від квартири тощо) за відсутності вільного доступу до належного йому майна є підставою вважати, що співвласники чинять перешкоди у користуванні належною позивачці власністю.

Враховуючи викладене, такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Рішення суду відповідає обставинам справи та закону. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: