Копія Справа №2/326/142/2015р.
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 лютого 2015 р. м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Каряка Д.О. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа - служба у справах дітей Приморської районної державної адміністрації Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон - Білорусії неповнолітньої особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2. Дозволити їй без згоди ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновків, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119-121 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Позивачка в позові вказала місце проживання відповідача - свою адресу: АДРЕСА_1 за якою вона мешкає з 01.07.2012 року, проте як вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачка з 2005 року та до сьогодні лише декілька разів спілкувалася з ОСОБА_2 в телефоном режимі, їй не відомо місце його реєстрації, проживання та роботи.

Тому, суд вважає, що позивачу необхідно вказати останнє відоме місце проживання або перебування відповідача, а в разі не встановлення адреси мешкання відповідача, надати згоду на повідомленні його через ЗМІ.

Крім того, згідно з вимогами п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Зважаючи на те, що підставою розгляду судом справ зазначеної категорії є наявність спору між батьками з приводу виїзду дитини за кордон, позовна заява повинна містити відомості про ставлення відповідача до виїзду дитини за кордон. Оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов'язковою. На підставі ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Однак позивачка не зазначає у позовній заяві та не надає відповідних доказів чи зверталась вона до органу опіки та піклування з питанням про надання дозволу на виїзд дитини до крайнього ближнього та дальнього зарубіжжя. Зокрема у матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи від органу опіки та піклування (висновок, рекомендації) про надання згоди на тимчасовий виїзд до Білорусії неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, чи про відмову у цьому. Окрім цього у позовній заяві позивач не зазначила точну дату виїзду дитини за межі України та на який термін.

Таким чином позивачу слід конкретизувати зміст позовних вимог: чітко вказати конкретну державу прямування, період перебування за межами України дитини із зазначенням дати перетинання кордону України в обох напрямках, на який вона просить дозволити без згоди батька вивозити дитину, а також надати висновок органу опіки та пілкування стосовно виїзду дитини за межі України.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

10.02.2014 р. судом винесено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа - служба у справах дітей Приморської районної державної адміністрації Запорізької області без руху, та наданий строк 5 днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки поданої заяви, в іншому випадку вона буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Однак судом встановлено, що вказані недоліки усунуті не були, тому суд вважає що позовну заяву необхідно повернути заявнику.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі повернення заяви сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа - служба у справах дітей Приморської районної державної адміністрації Запорізької області вважати не поданою і повернути заявникові.

Повернути ОСОБА_1 з р/р 0276, МФО 813015, , суму сплаченого судового збору: у розмірі 243,60 грн., який сплачений за квитанцією № 8 від 30.01.2015 р.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів.

Суддя підпис Д.О. Каряка

З оригіналом згідно: суддя Д.О. Каряка

24.02.2015