Ухвала

іменем україни

24 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є спільною сумісною власністю та просила поділити житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділити в натурі, визначити частки кожного в праві на майно рівними.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Полтавського районного суду від 22 серпня 2014 року, а саме: заборону про вчинення будь-яких дій щодо відчуження нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, виходив із того, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями є особистою приватною власністю ОСОБА_2, оскільки він придбаний за його власні кошти, отримані від продажу за 271 003 грн 80 коп. подарованої йому квартири АДРЕСА_1, тому не є спільною власністю подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко