Номер провадження: 22-ц/785/865/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", в особі його філії - Одеського обласного управління AT „Ощадбанк", до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановила:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України", в особі його філії - Одеського обласного управління AT „Ощадбанк" (далі - ПАТ „Ощадбанк") звернулось до суду з позовом, в якому після уточнень просило стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ "Ощадбанк" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 1845-н від 16.08.2007 року у загальному розмірі 359 349 доларів США 99 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,97 грн. за 100 дол. США) на 06.02.2012 року становить 2 871 098 грн. 62 коп., з яких залишок заборгованості за кредитом - 171 850.00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 373 029,95 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 78 149,64 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 624 392,18 грн.; заборгованість за відсотками - 78 913,69 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 630 496,71 грн.; заборгованість за пенею за відсотками - 15 066,86 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 120 379,69 грн.; заборгованість за пенею по основному боргу - 15 469,80 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 123 599,06 грн. Також було стягнуто з відповідачів в рівних частках судові витрати.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ „Ощадбанк" було задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ „Ощадбанк" відмовити, посилаючись на те, що рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_3 16 серпня 2007 року було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 1845-н на суму 250 000 доларів США з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 серпня 2009 року (далі - Кредитний договір).

Крім того, в той же день між позивачем і відповідачем ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за р.№ 7439, за умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори 09.11.2001 року, за реєстровим № 1-489, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 15.11.2011 року за НОМЕР_2 на стор.101 в книзі 342пр ; та нежилі підвальні приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 157,7 кв.м., які належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 22.06.2007 року за реєстровим № 8311, зареєстрованого згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 03.07.2007 року, № витягу 15092938, - загальною заставною вартістю 1 804 000,00 грн. (далі - Іпотечний договір).

Наданий ОСОБА_3 кредит також забезпечений порукою відповідача ОСОБА_4, про що 16.08.2007 року між поручителем ОСОБА_4, позивачем та боржником ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 1 до Кредитного договору (далі - Договір поруки).

Відповідно до п.п.1.1., 2.9. цього Договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 порушила умови Кредитного договору та відмовилась від погашення кредитної заборгованості, а також враховуючи, що поручитель має відповідати перед банком в солідарному порядку з боржником, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Однак, повністю з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступні обставини.

Так, суд дійшов правильного висновку про те, що у відповідності до ст.ст.525, 526, 530, 554, 612, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість

виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні

боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, ще залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

З підстав викладеного та через відмову позичальника погашати кредит у відповідності до умов Кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що заборгованість ОСОБА_3 за цим договором станом на 06.02.2012 року склала 359 349,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,97 грн. за 100 доларів США) на вказану дату становить 2 871 098,62 грн., з яких:залишок заборгованості за кредитом - 171 850,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 373 029,95 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 78 149,64 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 624 392,18 грн.; заборгованість за відсотками - 78 913,69 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 630 496,71 грн.; заборгованість за пенею за відсотками - 15 066,86 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 120 379,69 грн.; заборгованість за пенею по основному боргу - 15 469,80 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 123 599,06 грн.

У зв'язку з цим, суд стягнув з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку вказану заборгованість у повному обсязі, а також в рівних частках - судові витрати в сумі 1820 грн.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступні обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в тій частині, що відповідач ОСОБА_3 порушила умови Кредитного договору, а тому на підставі вищезазначених норм матеріального права зобов'язана в солідарному порядку разом з відповідачем ОСОБА_4, який є поручителем по Кредитному договору, у тому числі майновим, нести відповідальність по погашенню кредитної заборгованості.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суду 17 грудня 2013 року, судом не було враховано, що 30 вересня 2013 року відповідачем ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу, за платіжним дорученням № 2 було перераховано на користь ПАТ „Ощадбанк" 59 731,38 доларів США (а.с.112).

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_8 стосовно того, що зазначені кошти були перераховані саме на погашення кредитної заборгованості, яку позивач, згідно уточненого позову просив стягнути з відповідачів станом на 06.02.2012 року (а.с.46-47).

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що згідно матеріалів справи між ПАТ "Ощадбанк" та відповідачем ОСОБА_3 йшли перемовини щодо реструктуризації кредитної заборгованості та погашення кредитної заборгованості в добровільному порядку.

Зазначене підтверджується заявою представника ПАТ „Ощадбанк", наданої суду 25.09.2013 року, про відкладення розгляду справи для можливого мирного врегулювання спору (а.с.92).

Саме з цією метою відповідач ОСОБА_3 через 5 днів, а саме 30.09.2013 року сплатила банку 59 731,38 доларів США.

З огляду на викладене, доводи представника ПАТ „Ощадбанк", надані в письмових запереченнях на апеляційну скаргу суду апеляційної інстанції (а.с.133-135), про те, що зазначені грошові кошти відповідач ОСОБА_3 сплатила в рахунок подальшої заборгованості, яка продовжувала зростати після ухвалення судового рішення, є безпідставними і необгрунтованими.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму заборгованості по тілу кредиту, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, з 359 349,99 доларів США до 299 618,61 доларів США, тобто на 59 731,38 доларів США.

Крім того, ухвалюючи судове рішення, суд стягнув заборгованість за пенею за відсотками, а також за пенею по основному боргу в доларах США, що протирічить діючому цивільному законодавству, оскільки неустойка, яка підлягає сплаті у разі порушення боржником зобов'язання, підлягає стягненню тільки в національній валюті України, якою є гривня.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті може застосовуватись тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

У відповідності до ст.ст.3,4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року № 534/96-ВР розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки НБУ, а чинним законодавством України НБУ не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

З цих підстав, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за кредитом, що виражається в доларах США на суму пені за відсотками - 15 066,86 доларів США, а також на суму пені по основному боргу - 15 469,80 доларів США, заливши без змін рішення, в частині стягнення заборгованості за пенею за відсотками у сумі 120 379,69 грн., та заборгованості за пенею по основному боргу у сумі 123 599,06 грн., всього у сумі 243 978,75 грн.

У зв'язку з викладеним, із абзацу другого резолютивної частини рішення підлягають виключенню цифри та слова наступного змісту: "…15 066,86 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить…", а також: "…15 469,80 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить…".

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка виражається в доларах США, окрім 59 731,38 доларів США, про що вказано вище, підлягає зменшенню на 30 536,66 доларів США (15 066,86 + 15 469,80), та складає 269 082 долара США.

З цих підстав загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, та яка виражається в доларах США, складає 269 082 доларів США (359 349,99 - 59 731,38 - 30 536,66), що в еквіваленті по курсу НБУ (798,97 грн. за 100 доларів США) на 06.02.2012 року становить 2 149 884,45 грн., а також 243 978,75 (двісті сорок три тисячі дев'ятсот сімдесят вісім гривень 75 копійок), із яких залишок заборгованості за кредитом - 112 118 доларів США, 62 цента, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 895 794, 14 грн.

Рішення суду, в частині стягнення з відповідачів на користь позивача простроченої заборгованості за кредитом у сумі 78 149,64 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 624 392,18 грн., заборгованості за відсотками у сумі 78 913,69 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 630 496,71 грн., а також судових витрат у сумі 1 820 00 грн. підлягає залишенню без змін.

Що стосується вимог апелянта про зміну рішення також в частині стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 55 572,24 доларів США та штрафних санкцій в розмірі 30 332,52 доларів США, нарахованих банком з серпня 2010 року по лютий 2012 року, шляхом відмови в позові ПАТ „Ощадбанк" в цій частині, то колегія суддів зазначає наступне.

Обгрунтовуючи зазначені вимоги, апелянт ОСОБА_3 посилалась на те, що на протязі 2007-2009 років вона належним чином виконувала умови Кредитного договору. Однак, в подальшому внаслідок дії світової економічної кризи та значне підвищення курсу іноземних валют до української гривні, різке зниження платоспроможності населення, відповідач ОСОБА_3 втратила можливість сплачувати кредит, у зв'язку з чим листом-претензією від 20 липня 2010 року звернулась до ПАТ „Ощадбанк" про негайне розірвання Кредитного договору, відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Разом з тим, як про те зазначає особисто ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, зазначений її лист-претензія був залишений без розгляду і відповіді, що свідчить про те, що Кредитний договір між нею і позивачем не був розірваний у встановленому законом порядку.

Незважаючи на те, що лист-претензія був залишений без розгляду і відповіді, а в силу ч. 1 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, відповідач ОСОБА_3 до суду з позовом про його розірвання не зверталась.

З підстав викладеного, у суду відсутні правові підстави для відмови в позові ПАТ „Ощадбанк" про стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом у сумі 55 572,24 доларів США та штрафних санкцій в розмірі 243 978,75 грн., нарахованих банком з серпня 2010 року по лютий 2012 року.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року змінити.

Зменшити суму заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", в особі його філії - Одеського обласного управління AT „Ощадбанк", із 171 850,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 373 029,95 грн., на 59 731,38 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 477 235,80 грн., а також на суми пені, які виражені в доларах США.

У зв'язку з цим, в абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри:

"…у загальному розмірі 359 349 (триста п'ятдесят дев'ять тисяч триста сорок дев'ять) дол. США 99 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,97 грн. за 100 дол. США) на 06.02.2012 року становить 2 871 098 (два мільйони вісімсот сімдесят одна тисяча дев'яносто вісім) грн. 62 коп., з яких залишок заборгованості за кредитом - 171 850,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 373 029,95 грн…" замінити словами та цифрами наступного змісту:

"…у загальному розмірі 269 082 (двісті шістдесят дев'ять тисяч вісімдесят два) дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,97 грн. за 100 дол. США) на 06.02.2012 року становить 2 149 884 (два мільйони вісімсот вісімдесят чотири) грн. 45 коп., та 243 978,75 (двісті сорок три тисячі дев'ятсот сімдесят вісім гривень 75 копійок), із яких залишок заборгованості за кредитом - 112 118 (сто дванадцять тисяч сто вісімнадцять) дол. США, 62 цента, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 895 794 (вісімсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот дев'яносто чотири) грн.14 коп…".

Із абзацу другого резолютивної частини рішення виключити цифри та слова наступного змісту: "…15 066,86 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить…", а також: "…15 469,80 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить…".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський