Провадження № 2/742/1644/15
Єдиний унікальний № 742/3753/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Хотінь Ж.О., за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування заподіяної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов?зання відповідача ОСОБА_2 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності і ділової репутації стосовно позивача та спростувати відомості на роботі позивача в ОКЛПЗ «Прилуцький шкірно-венерологічний диспансер» в присутності в.о. головного лікаря ОСОБА_3 та членів колективу. Стягнути з відповідача 5000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов?язаної з витратами на лікування (вартість заспокійливого лікарського засобу) та - 3000,00 грн. моральної шкоди через моральні страждання, переживання, порушення душевної рівноваги у зв?язку з тим, що була ображена та принижена перед своїми колегами на роботі. Розповсюдження неправдивої негативної інформації про неї викликало погіршення стану здоров?я та в результаті постійних переживань, спогадів про її померлих батьків. Позов мотивований тим, що сусідка позивача ОСОБА_2 створює конфлікті ситуації по дрібницях, які стосуються господарчого характеру. Під час таких ситуацій погрожує фізичною розправою, обмовляє членів її сім?ї, паплюжить пам?ять її покійних батьків (яких відповідач навіть не знала), говорить про неї непристойні речі, вигадує історії про її цивільного чоловіка, ходить до неї на роботу, зустрічається з колегами та керівництвом і розповсюджує чутки про неї, які не стосуються робочого процесу.
У судовому засіданні позивач підтримуючи заявлені вимоги також пояснила, що відповідач у присутності інших осіб, називала її «відьма», «змія», «проститутка», «п?яниця» ображала нецензурними словами, що вона поганий лікар, має вогнепальну зброю, їздила в м.Чернігів до її вищестоящого керівництва, де також поширювала негативну недостовірну інформацію про неї.
Відповідачка в суді позову не визнає, подала письмові заперечення у зв?язку з безпідставністю та необгрунтованістю вимог. Вказує, що власне позивач створює конфлікті ситуації, провокує її, від чого у неї погіршується стан здоров?я. Так, вона дійсно зверталася і до головного лікаря, їздила у Чернігів, ходила у військомат з метою вплинути на поведінку позивача щоб не чіпала її сім?ю, шукала захисту. Можливо якісь слова і говорила про позивача, але не такі про які вона вказує.
Свідок ОСОБА_3 у суді підтвердив, що відповідач дійсно приходила до його кабінету, як в.о. головного лікаря, телефонувала та в приватній розмові просила вплинути на поведінку позивача з приводу спору через вигрібну яму та погрози вбивством. Якими саме словами відповідач називала позивача він не пам?ятає.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що відповідач доводиться їй мачухою, яка з того часу як переїхала проживати до її батька, проти всіх агресивно налаштована, зводить наклепи, ображає, обливає брудом. Під час виїзду комісії з міськради обзивала позивача «п?яницею», «проституткою», померлу матір «відьмою».
Свідок ОСОБА_5 у суді пояснив, що будучи у складі комісії з міськради, при виїзді до місця проживання сторін зі спірного питання по вигрібній ямі, сторони сварилися на підвищених тонах. Хто, на кого, і які слова говорив не звертав уваги.
Свідок ОСОБА_6 , як сусідка сторін у судовому засіданні підтвердила, як відповідач при комісії ображала позивача називаючи її «проституткою», «п?яницею», «відьмою», нецензурно обзивалася про померлих батьків ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_7 у суді підтвердила, що 26.05.2015 у приміщенні Прилуцького шкірно-венерологічного диспансеру біля кабінету, де приймала позивач, відповідач нецензурно висловлювалася про ОСОБА_1 , що вона поганий лікар, алкоголік, «відьма» і її матір також.
Вислухавши сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що між сторонами склалися неприязні, недобросусідські відносини, на грунті яких виникають сварки.
Так, згідно висновку за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 до Прилуцького МВ вбачається, що ОСОБА_2 приходила до керівництва позивача щодо поведінки останньої (а.с. 7-9).
Допитані у суді свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили як відповідач у присутності сторонніх осіб називала позивача «проституткою», «п?яницею», «відьмою».
Відповідно до ст. 3 Конституції України, честь і гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Порушення цих фундаментальних прав вимогає відповідного захисту. Статтею 55 закріплено право захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань.
Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Пунктом 1 цієї Постанови визначено, що кожен повинен неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов?язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію.
Згідно ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі.
У відповідності до ст. 34 Конституції України, як норми прямої дії, та встановленою ст. 3 ЦК України презумпцією добросовісності, вважається, що негативна інформація, поширена про особу, буде вважатися негативною, якщо особа яка її порушила, не доведе, що вона відповідає достовірності.
Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Саме тому, позивач звільнений від обов`язку доказування, що негативна інформація, поширена відповідачем дійсно є недостовірною.
Проаналізувавши здобуті докази у своїй сукупності, суд вважає, що висловлювання ОСОБА_2 про ОСОБА_1 такими словами як «проститутка», «п?яниця», «відьма» в присутності сторонніх осіб є поширенням негативної інформації, що не відповідає дійсності та принижує честь і гідність позивачки, ганьбить її людське достоїнство, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.
Відповідачем не було надано жодного доказу, що інформація яку вона поширювала про позивача, є достовірною.
Викладена у скарзі відповідача інформація до в.о.головного лікаря ОКЛПЗ «Прилуцький шкірно-венерологічний диспансер» про наявність у позивача зареєстрованої зброї не може розцінюватись як поширення інформації, оскільки особа має реалізувати своє конституційне право, передбаченого статтею 40 Конституції України (на звернення) виконати свій громадський обов?язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси.
Приписами ст.23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, крім того, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
При визначенні розміру морального відшкодування суд виходить з характеру правопорушення, глибини страждань, їх тривалості позивача, вимог розумності і справедливості та вважає за доцільне стягнути з відповідачки 3000,00 грн.
Вимоги позивача про зобов?язання відповідача спростувати недостовірну інформацію в присутності в.о. головного лікаря ОСОБА_3 та членів колективу ОКЛПЗ «Прилуцький шкірно-венерологічний диспансер» не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено, що така інформація було поширена даній особі чи членам колективу.
Також позивачем не було доведено, що витрати, понесені нею на придбання заспокійливого засобу «Лірика» в розмірі 2950,00 грн. (а.с. 10-11) пов?язані саме з неправомірними діями відповідача.
Частково задовольняючи таким чином позовні вимоги згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1218,00 грн. як компенсацію сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати поширену ОСОБА_2 інформацію стосовно ОСОБА_1 , яка полягала у висловлюваннях «відьма», «проститутка», «п?яниця» негативною, яка не відповідає дійсності і порочить честь, гідність та людське достоїнство ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 1218,00 грн. судового збору, а всього 4218 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.
У решті в задоволенні позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.Ільченко