Справа № 344/540/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2010/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі поданої заяви відповідачу з 17.04.2014 року призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Проте, встановлено, що ОСОБА_2 як військовослужбовцю з вересня 1998 року вже було призначено пенсію за вислугу років згідно цього Закону. В подальшому він був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ та продовжував отримувати пенсію. Посилаючись на те, що відповідач не повідомив про обставини, які спричиняють припинення виплати пенсії, за період з 01.07.2007 по 2014 рр. йому зайво сплачено пенсію в розмірі 145 078,76 грн. Відповідачем визнано безпідставність набуття цих коштів та подано заяву про зменшення щомісячно розміру пенсії на 20 %. Враховуючи наведені обставини, часткове погашення суми коштів позивач просив стягнути на його користь із ОСОБА_2 143 435,88 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2015 року задоволено позов Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та стягнуто на користь держави в його особі із ОСОБА_2 138 390,75 грн.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_2 зазначає, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Так, при вирішенні справи судом застосовано положення ст. ст.84, 102, 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які на спірні правовідносини не поширюються. Натомість, пенсія йому призначена у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» і саме цей закон суд повинен був застосувати. Частиною 3. ст.60 цього закону передбачено випадки повернення пенсіонером добровільно або стягнення на підставі рішень органу, який призначає пенсію чи суду, надміру виплачених пенсій. Зокрема, внаслідок зловживань з боку пенсіонера, як то подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, тощо. Крім того, на посадові особи Пенсійного фонду покладено обов'язок по контролю за правильністю призначення та виплати пенсії. Однак, всупереч вимог закону в період з 2007 по 2014 рр. позивач не звертався до нього з вимогою повідомлення обставин, які можуть вплинути на виплату пенсії. Відтак, в судовому засіданні не доведено факту зловживання з його боку, що могло б бути підставою для задоволення позову. Не зазначено цих обставин і у рішенні суду. Крім того, судом не прийнято до уваги також його заяву про застосування позовної давності.

З цих підстав просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився повторно будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та стягуючи на користь держави в його особі із ОСОБА_2 138 390,75 грн. суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем визнано суму боргу, який виник внаслідок одержання ним коштів без належних правових підстав, оскільки він не повідомив позивачу відомості щодо зміни підстав для нарахування пенсії - його наступного (після призначення пенсії) працевлаштування.

Однак, погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може, оскільки він не ґрунтується на нормах матеріального закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, службу до органів внутрішніх справ тощо виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Як вбачається із матеріалів справи військовослужбовцю ОСОБА_2 з 11 вересня 1998 року було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В засіданні апеляційного суду з'ясовано, що згідно наказу начальника Відділу державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області №37о/с від 30.08.1999 року відповідач з 01.09.1999 року прийнятий на службу до органів внутрішніх справ, яку проходив до 16.04.2014 року. Зокрема, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України на підставі наказу Львівського державного університету внутрішніх справ № 244о/с від 16.04.2014 року його звільнено за ст. 64 п «а» (за віком) у запас Збройних Сил України.

Встановлено, що 12 листопада 2014 року ОСОБА_2 у відповідності до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії» звернувся до УМВС України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі одержаних документів Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області 17 листопада 2014 року прийнято рішення про призначення відповідачу з 17 квітня 2014 року пенсії за вислугу років.

Згідно положень ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

З'ясовано, що ОСОБА_2 не повідомив позивача про одержання пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до прийняття його на службу до органів внутрішніх справ, в зв'язку із чим виплату пенсії на час його служби не було припинено.

Відповідно, у зв'язку із неповідомленням про обставини, що спричиняють припинення виплати пенсії, за період з 01.07.2007 року (часу прийняття органами Пенсійного Фонду України функцій з призначення та виплати пенсій військовослужбовцям) до 16.04.2014 року утворилась переплата пенсії в розмірі 145 078,76 грн. (а.с.4).

Згідно поданої відповідачем заяви на утримання з пенсії переплати до повного її погашення позивачем 24 листопада 2014 року прийнято рішення №1 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, у розмірі 20% пенсії щомісячно, що відповідає положенню ст. 59 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.5-6).

Вказане рішення звернуто до виконання, розмір утримання пенсії за грудень 2014 року, січень 2015 року становить по 821,44 грн. Саме в зв'язку із цим позивачем заявлено позовні вимоги на суму 143 435, 88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Однак, ухвалюючи рішення, місцевий суд не встановив, які порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку, оскільки УПФУ скористалось своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та видало рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру.

Як з'ясовано в засіданні апеляційного суду вказане рішення УПФУ не скасовувалося, виконання його продовжується. Відповідно ОСОБА_2 щомісячно виплачується розмір пенсії, зменшений на суму стягнення - 20%.

Відтак, оскільки позивачем не доведено необхідності захисту його прав - порушених, невизнаних чи оспорених в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальним законом - «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд першої інстанції безпідставно керувався при вирішенні даного спору нормами загального закону - ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то такі є надуманими і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

В.М. Соколовський