АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9368/15 Справа № 180/3141/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О. С. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року по справі за позовом Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» до ОСОБА_2, третя особа: Марганецький коледж Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» про стягнення вартості неповернутого орендованого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.09.2010 року між Марганецьким коледжом ДВНЗ «НГУ» та ОСОБА_2 укладено договір оренди вантажного автомобіля, вартість якого складає 39 544 грн. Договір оренди було продовжено додатковими угодами №1 від 24.09.2011 року, №2 від 25.09.2012 року, №3 від 25.09.2013 року, №4 від 27.12.2013 року до 26.06.2014 року включно. Заборгованості з орендної плати відповідач не має.08.05.2014 року Марганецький коледж ДВНЗ «НГУ» направив ОСОБА_2 листа про те, що не має наміру продовжувати договір оренди та вимагає повернення орендованого майна в день закінчення строку оренди, а саме 26.06.2014 року. 26.05.2014 року ОСОБА_2 написав пояснення, що вказаний автомобіль знаходиться в м. Алчевськ, Луганської області, тому він не має можливості перевезти його у м. Марганець. В день закінчення терміну договору оренди відповідач майно не повернув.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача вартість вантажного автомобіля КРАЗ 256-Б1, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1979, шасі НОМЕР_2, у розмірі 39544 грн., а також судовий збір у розмірі 395,44 грн.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ДВНЗ «НГУ» вартість вантажного автомобіля КРАЗ 256-Б1, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1979, шасі НОМЕР_2, у розмірі 39544 грн., а також судовий збір у розмірі 395,44 грн.

Не погодившись з заочним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.09.2010 року між Марганецьким коледжом ДВНЗ «НГУ» та ОСОБА_2 укладено договір оренди вантажного автомобіля КРАЗ 256-Б1, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1979, шасі НОМЕР_2.

Договір оренди було продовжено додатковими угодами №1 від 24.09.2011 року, №2 від 25.09.2012 року, №3 від 25.09.2013 року, №4 від 27.12.2013 року до 26.06.2014 року включно.

Заборгованості з орендної плати відповідач не має.

08.05.2014 року Марганецький коледж ДВНЗ «НГУ» направив ОСОБА_2 листа за № 102 про те, що не має наміру продовжувати договір оренди та вимагає повернення орендованого майна в день закінчення строку оренди, а саме 26.06.2014 року.

26.05.2014 року ОСОБА_2 надав пояснювальну, що вказаний автомобіль знаходиться в м. Алчевську, Луганської області, тому він в зв'язку із воєнними діями, не має можливості перевезти його у м. Марганець.

В день закінчення терміну договору оренди відповідач майно не повернув.

Відповідно довідки Марганецького коледжу ДВНЗ «НГУ», вартість КРАЗ 256-Б1, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1979, шасі НОМЕР_2, разом із розміром понесених збитків складає 39544 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 526, 610, 611, 785 ЦК України та посилався на те, що відповідач свої зобов'язання за договором оренди не виконав, у зв'язку з чим повинен сплатити вартість цього майна.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що через необізнаність про розгляд цивільної справи, він був позбавлений можливості надати заперечення на позовну заяву, подати клопотання про допит свідків.

Проте не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Також, апелянт посилається на те, що він не зміг виконати зобов'язання за укладеним з позивачем договором у вигляді повернення транспортного засобу після закінчення строку оренди внаслідок непереборної сили та незалежних від нього обставин, в результаті яких транспортний засіб дуло знищено. Вказує на те, що с. Фащівка Алчевського району Луганської області, де знаходився вантажний автомобіль, перебувала під обстрілами незаконних збройних формувань і це є загально відомою обставиною, про що були оголошення у пресі та по телебаченню.

Проте погодитися з такими доводами апелянта не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів того, що саме вантажний автомобіль КРАЗ 256-Б1, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1979, шасі НОМЕР_2 знаходився на території, яка перебувала під обстрілами незаконних збройних формувань та був знищений.

Також, з апеляційної скарги не зрозуміло, які дії апелянта були здійсненні для того, щоб вивезти з м. Алчевська, Луганської області, вказаний вантажний автомобіль.

Разом з тим згідно п. 5.6 договору оренди від 24.09.2010 року орендар зобов'язується відшкодувати орендодавцю вартість орендованого автомобіля у разі його знищення або угону, а також шкоду, пов'язану з його ремонтом при аваріях.

Таким чином, колегія суддів не бачить підстав для скасування вірного рішення суду. А тому вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача вартість вантажного автомобіля КРАЗ 256-Б1, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1979, шасі НОМЕР_2 у розмірі 39 544 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко О.В. Лаченкова