УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Маслак Наталя Володимирівна, Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2007 року ОСОБА_5 уклав із ним кредитний договір, відповідно до умов якого отримав кредитні кошти у розмірі 2 644 тис. доларів США терміном до 25 грудня 2012 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк 09 червня 2008 року уклав із ним та ОСОБА_6 договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок літ. В-5 по АДРЕСА_1. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки визнано недійсним, проте рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року це рішення було скасовано, у позові ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено. За цей час квартира № 24 у цьому будинку, яка також є предметом іпотеки, була відчужена без дозволу банку кілька разів і 28 грудня 2011 року її придбали ОСОБА_3, ОСОБА_4 У результаті неналежного виконання умов кредитного договору за ОСОБА_5 утворилася заборгованість, яку він та відповідачі, до яких перейшли права та обов'язки іпотекодавця, незважаючи на вимоги та рішення суду про її стягнення, не погасили.

Ураховуючи викладене, позивач просив звернути стягнення на зазначену квартиру в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 у розмірі 3 664 801,99 доларів США та пені у розмірі 23 800 945 грн 13 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2014 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2014 року рішення районного суду скасовано, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 26 грудня 2007 року у розмірі 23 800 945 грн 13 коп. пені та 3 664 801,99 доларів США, яка складається з пені за прострочення погашення кредиту в сумі 16 956 872 грн 78 коп., пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 6 844 072 грн 35 коп., суми непогашеного кредиту у розмірі 2 382 796,72 доларів США, суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 1 282 005,27 доларів США, на користь банку звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 90 % від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 10 червня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2014 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2014 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав від банку кредит у розмірі 2 млн 644 тис. доларів США з терміном повернення до 25 грудня 2012 року й сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах, установлених кредитним договором, з терміном дії договору до 26 грудня 2013 року.

Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки.

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед банком 09 червня 2008 року між банком, з однієї сторони, і ОСОБА_6, з іншої сторони, укладено договір іпотеки № 16/08-Б. Відповідно до п. 2.1.1 договору предметом іпотеки є багатоквартирний житловий будинок літ. В-5 по АДРЕСА_1, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, усього на 123 квартири. Відомості про іпотеку нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

Пунктом 3.1.6 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.

ОСОБА_5 належним чином грошові зобов'язання перед банком не виконав, у зв'язку із чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнуто на користь банку 1 млн 664 тис. 543 грн 02 коп. та 2 млн 630 тис. 252,33 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року. Рішення суду не виконано.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року визнано недійсним, виключено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

У період чинності зазначеного рішення та під час виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек спірну квартиру відчужено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року заочне судове рішення скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові ОСОБА_5 та ОСОБА_6, реєстрацію обтяжень на спірну квартиру поновлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира не була предметом іпотеки, оскільки в іпотеку передавався будинок загалом, а не кожна квартира окремо.

Задовольняючи на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», апеляційний суд виходив із того, що у зв'язку з переходом права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони набули статус іпотекодавців, тому мають усі його права та несуть усі його обов'язки за іпотечним договором у тому самому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки.

З висновками суду як першої, так і апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладання договору іпотеки, передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва. Обтяження об'єкта незавершеного будівництва іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. У разі передачі в іпотеку об'єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем. Після звернення стягнення до нового власника завершеної будівлі (споруди) або об'єкта незавершеного будівництва переходять визначені договором права і обов'язки забудовника щодо третіх осіб-покупців.

Дійшовши правильного висновку про збереження обтяження майна іпотекою внаслідок скасування рішення суду про виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження цього майна іпотекою та про поширення на ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» статусу іпотекодавця за іпотечним договором, апеляційний суд наведених положень ст. 16 цього Закону не врахував, не перевірив, чи не поширюється його дія на спірні правовідносини, оскільки докази того, що багатоквартирний будинок, який став предметом іпотеки, є об'єктом завершеного будівництва, який у встановленому законодавством порядку введено до експлуатації, відсутні.

Крім того, апеляційним судом звернуто стягнення на окрему квартиру як на предмет іпотеки, в той час як предметом іпотеки за договором іпотеки від 09 червня 2008 року № 16/08-Б визначено не окремі квартири, а будинок № 31 загалом (який складається зі 123 квартир) загальною оціночною вартістю 17 млн 70 тис. грн. Крім того, за погодженням сторін договору іпотеки з-під іпотеки виключено ряд квартир будинку (26 квартир) без зміни попередньої вартості предмета іпотеки.

Таким чином, звернувши стягнення на квартиру як на частину об'єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки), апеляційний суд не обґрунтував таке рішення та не встановив, яким чином співвідноситься предмет іпотеки з його частиною та вартість предмета іпотеки (будинку) з вартістю набутої ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартири.

Крім того, на порушення вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» апеляційний суд не зазначив у рішенні всіх необхідних складових, передбачених цією нормою, зокрема загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену відповідно до ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Залишив апеляційний суд поза правовою оцінкою і ту обставину, що під час укладення 28 грудня 2011 року договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_4 була неповнолітньою (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, а допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

О.М. Ситнік