Справа № 452/176/15 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/2675/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

при секретарі Гацій І.І.,

з участю представника Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" Кушнерик О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ОСОБА_4, яка зареєстрована і проживає у АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; ОСОБА_5, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, - в користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк", що знаходиться у м. Львові-79007 по вул. Січових Стрільців, 9, , р/р , МФО 325796, - суму коштів 10300,59 грн. (десять тисяч триста гривень п"ятдесят дев"ять копійок) заборгованості за кредитним договором №2203/388 від 16.11.2011 року. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Вказує, що суд безпідставно ігнорував його клопотання про витребування документів, які відсутні в матеріалах справи та на які посилається позивач. Також вважає, що судом при винесенні рішення не було враховано, що одночасно з кредитним договором було укладено договір поруки відповідно до якого позивач взяв на себе ряд додаткових зобов'язань. Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів, що відповідач свідомо вчинив порушення умов кредитної угоди та доказів того, що позивач у разі порушення умов кредитної угоди звертався до солідарних поручителів щодо недопущення фактів, які призведуть до фінансових збитків, що, на думку апелянта, є прямим порушенням Закону України "Про захист прав споживача". Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позовних вимогах відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ "Державний ощадний банк України" Кушнерик О.С. про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

16 листопада 2011 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Державний ощадний банк України" (кредитор), та ОСОБА_3 (позичальник) уклали кредитний договір №2203/388, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 26000 грн. (а.с.12-14)

Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі порушення зобов"язань по поверненню кредиту та/або несвоєчасній оплаті процентів за користування кредитом, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. (а.с.14)

16.11.2011 року позивачем по справі укладено два договори поруки відповідно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких останні взяли обов"язок відповідати за забов"язаннями ОСОБА_3 за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник. (а.с.16, 17)

Позичальник належно умов кредитного договору не виконував.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.02.2014 року позов Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах ПАТ "Державний ощадний банк України" задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з кожним поручителів - ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 20439 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором станом на 30.10.2013 року. (а.с.18-19)

Згідно з розрахунком заборгованості, поданого позивачем, така за період з 1.11.2013 року до 4.12.2014 року 10300 грн. 59 коп., з яких 3433, 37 грн. - залишок простроченої заборгованості по відсотках, 2783,63 грн. - сума нарахованої пені по кредиту, 504,03 грн. - сума нарахованої пені по відсотках, 3035,04 грн. - сума інфляційних нарахувань за період прострочення, 544, 52 грн.- 3% річних від простроченої суми. (а.с.25-29)

Згідно з ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що зобов"язання за договором не припинились, в зв"язку з чим підставною є вимога кредитора про стягнення заборгованості по процентах, стягнення пені, інфляційних і 3% річних від простроченої суми.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання апелянта на нерозгляд його клопотання про витребування доказів та позбавлення можливості подати зустрічний позов колегією суддів не приймається до уваги, оскільки в апеляційній скарзі останній такого клопотання з зазначенням доказів, які необхідно витребувати не заявив, а також не вказав предмет зустрічного позову.

Твердження апелянта про неподання позивачем доказів свідомого порушення відповідачем умов кредитного договору не ґрунтуються на положеннях закону, а відтак є безпідставними.

Також є безпідставним посилання апелянта на не подання доказів про звернення позивача до поручителів для недопущення фактів, які призведуть до завдання збитків банку, та на не звернення позивача до поручителів, оскільки відповідно до умов кредитного договору №2203/338 від 16.11.2011 року позивач по справі не брав на себе таких зобов"язань. (а.с.12-14)

Разом з тим колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення порядку стягнення коштів у зв"язку з наступним.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов"язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов"язання.

У разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК).

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

А відтак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов"язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3 ст.554 ЦК) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Таким чином, законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов"язання, проте, в цьому випадку норма ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

За таких обставин, кредитор має право пред"явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов"язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника та поручителів у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що в даному випадку норма ч.3 ст.554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. (а.с.8,9)

За таких обставин, оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, стягнувши вказану суму заборгованості за кредитним договором у користь позивача солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_4, яка зареєстрована і проживає у АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк", що знаходиться у м. Львові-79007 по вул. Січових Стрільців, 9, , р/р , МФО 325796, суму коштів 10300,59 грн. (десять тисяч триста гривень п"ятдесят дев"ять копійок) заборгованості за кредитним договором №2203/388 від 16.11.2011 року.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_5, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, в користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк", що знаходиться у м. Львові-79007 по вул. Січових Стрільців, 9, , р/р , МФО 325796, суму коштів 10300,59 грн. (десять тисяч триста гривень п"ятдесят дев"ять копійок) заборгованості за кредитним договором №2203/388 від 16.11.2011 року.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" сплачений судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В