Справа № 382/1894/14 Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/237/15 Доповідач у 2 інстанції Я.С. Мельник
Категорія 18 05.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л. А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитних коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом у розмірі 7355 грн. 65 коп. та судові витрати у розмірі 243, 60 грн.

Позов обгрунтовано тим, що 01 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № k2XRFO03650644, відповідно до умов якого надав позичальнику строковий кредит у сумі 7355 грн. 65 коп. зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном до 01 травня 2010 року. Однак, відповідач, порушуючи умови договору та вимоги ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 28 липня 2014 року має заборгованість за кредитом у розмірі 7353 грн. 71 коп.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 листопада 2014 року у задоволені позову відмовлено в зв'язку з пропуском строків звернення до суду.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд помилково застосував позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами, оскільки умовами договору строк позовної давності встановлений тривалістю у 5 років, через що, на його думку, суд безпідставно відмовив у позові.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що термін дії договору, укладеного сторонами 01 листопада 2007 року, закінчився 01 травня 2010 року та на підставі ст. ст. 258, 264 ЦК України відмовив у задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного сторонами договору , відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана між ним і банком заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка» «Стандарт») складає договір про надання споживчого кредиту (а. с. 5 - 9).

Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту («Розстрочка» Стандарт), термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлений сторонами тривалістю у 5 років.

За правилами ч. 1 ст. 259 ЦК України, за домовленістю сторін може бути збільшена встановлена законом позовна давність.

Відповідно до п. 1, ч. 2, ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З вищенаведеного вбачається, що сторони досягли згоди та уклали договір, в якому передбачили позовну давність тривалістю у п'ять років, а тому строк позовної давності у позивача закінчується лише 01 травня 2015 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності не ґрунтуються на умовах договору сторін та на вимогах закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, зменшивши розмір стягуваної пені до розміру за один рік, який становить - 302 грн. 71 коп. та процентну складову, яка становить - 22грн. 81 коп., а разом з заборгованістю за кредитом - 153 грн. 52 коп. і штрафом - 500 грн. всього складає - 979 грн. 04 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішенння Яготинського районного суду Київської області від 03 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 153 (сто п'ятдесят три) грн. 52 коп. заборгованості за кредитом; 302 (триста дві) грн. 71 коп. пені; 500 (п'ятсот) грн. штрафу; 22 (двадцять дві) грн. 81 коп. процентної складової - всього 979 (дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 04 коп., та судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: