Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2956/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Пономаренко Н.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 7 047 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн., судові витрати: судовий збір у розмірі 229,40 грн. .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 1/3 частини вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, завданих залиттям спірної квартири, що сталось 16 жовтня 2013 року. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою обставини неодноразового залиття протягом значного періоду часу до 16 жовтня 2013 року, що відбувались не з вини заявника, та Висновок КНДІСЕ №2359/14-43 від23 червня 2014року, відповідно до якого судовий експерт, встановлюючи обсяг пошкодження спірної квартири внаслідок залиття 16 жовтня 2013 року, керувався Актом залиття квартири від 18 жовтня 2013року, складеним комісією КП ЖЕК «Татарка». Однак, зазначений Акт від 18 жовтня 2013 року не може вважатись належним доказом, оскільки складений на замовлення позивача без участі та відома відповідача.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року було затоплено квартиру АДРЕСА_1, внаслідок дії води було пошкоджено коридор, кімнату , кухню та ванну кімнату.

З копії висновку ДІМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Міронцева М.М. від 22 жовтня 2013 року встановлено, що 16 жовтня 2013 року о 18-45 год. було здійснено виїзд працівників міліції за адресою: АДРЕСА_1, після чого було опитано ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_2, остання пояснила, що зі своєї вини допустила протікання води до сусідів та зазначила, що свою провину визнає та готова компенсувати завданий матеріальний збиток (а.с. 8)

Відповідно до акту залиття житлової квартири від 18 жовтня 2013 року комісією КП ЖЕК «Татарка» було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 з приводу залиття. В ході обстеження встановлено, що залиття сталося з вище розташованої квартири № 113 внаслідок халатного відношення мешканців вказаної квартири до сантехнічних приладів, внаслідок чого в кімнаті площею 15,1 м. кв. видно сліди залиття: вологі плями на стелі (поклеєне пофарбування) 0.1x0,1: 1,1x0,1 м.: на стіні, поклеєній шпалерами вітчизняного виробництва, руді плями площею 0,6x0.4 м: 1.0x0.4м: 0.2x1.3м.: 0,1x1,3м.: в коридорі, площею 7.3 м, видно сліди залиття: вологі руді плями на стелі (поклеєне пофарбування) 0,2x0.4 м.; на стінах, поклеєних шпалерами вітчизняного виробництва, вологі руді плями 1.2x0,4 м.: 0,4x2.3 м.: 2.0x0.3 м.; 1,3x0.2 м.: 2.3x0,1м: 0,2x2.3 м.: 1.0x0.35м.: 2,2x0,9 м. (часткове відшарування шпалер); в ванній кімнаті, площею 2.1 кв.м., на стелі (поклеєне пофарбування) видно руду пляму 0,3x0,5 кв.м.: в кухні, площею 7,7 кв.м., видно сліди залиття: на стіні: (поклеєне пофарбування) - руда пляма площею 1.0x0.15 м. (а.с.9).

Відповідно до висновку судової незалежної експертизи України №ЕД-1-1-59/ІЗ від 18 листопада 2013 року, складеного на замовлення позивача ОСОБА_3., останній було завдано збитку внаслідок залиття квартири, який на момент складання висновку становить 5 484,50 грн. (а.с.1 1-33).

Відповідно до висновку №2359/14-43 від 23 червня 2014 року судової інженерно-технічної експертизи, яка була проведена експертами КНДІСЕ, позивачу ОСОБА_3 було завдано збитків внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1, збиток з врахуванням вартості будівельних матеріалів становить 53 17,00 грн. (а.с.94-105).

17 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, шо вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. 16 жовтня 2013 року вказану квартиру було затоплено, внаслідок дії води було пошкоджено коридор, кімнату, кухню та ванну кімнату. 18 жовтня 2013 року ЖЕО було складено акт про залиття, Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві надано висновок, відповідно до якого відповідача було опитано та остання визнала свою вину в залитті. Проте, відповідач сплатити завданий збиток позивачу відмовилась. Позивач просила ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з ОСОБА_2 суму завданих збитків, що включає в себе суму ремонтно-будівельних робіт з врахуванням будівельних матеріалів, суму оплати висновку експерта щодо визначення вартості завданого збитку в розмірі 7 184,50 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди.

Відповідач у письмових запереченнях позов не визнала та зазначила, що залиття сталося не з її вини, а у зв'язку з тим, що дах будинку не ремонтувався протягом 40 років, що є наслідком бездіяльності житлово-експлуатаційної організації, яка відповідає за належний стан утримання будинку. Відповідач від відшкодування матеріального збитку не відмовляється, проте не погоджується з висновком дослідження, що проводилось без її участі, а лише погоджується відшкодувати завданий збиток у розмірі 1/3 частині від вартості ремонтно-будівельних робіт. Вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставним, оскільки розмір даної шкоди визначався особисто позивачем з урахуванням невідомих відповідачу факторів.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що шкода була завдана позивачу з вини та діями відповідача. При визначенні розміру матеріальної шкоди судом враховано висновки судової експертизи, викладені у висновку №2359/14-43 від 23 червня 2014 року КНДІСЕ, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, судом враховані вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, ступінь вини відповідача, конкретні обставини справи, а саме втрата позивачем у зв'язку із залиттям спокою та ділової активності, можливості деякий час користуватися окремими приміщеннями квартири.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, вважає, що вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що до 16 жовтня 2013 року неодноразово відбувались залиття її квартири та квартири позивача через протікання даху будинку, який не ремонтувався протягом 40 років, не впливає на правильність висновків суду про те, що 16 жовтня 2013 року залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, яка цього не заперечувала у письмових запереченнях на позов та не заперечує в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений комісією ЖЕК акт про залиття від 18 жовтня 2013 року є неналежним доказом, оскільки акт складений на замовлення позивача та без участі відповідача, колегія суддів відхиляє, зважаючи на те, що факт та обсяг залиття, його причина встановлені судом також з пояснень позивача та відповідача, яка визнала факт залиття 16 жовтня 2013 року та свою вину в цьому. Крім того, факт залиття та вина відповідача підтверджені висновком ДІМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Міронцева М.М. від 22 жовтня 2013 року. Відсутність відповідача під час обстеження комісією ЖЕК квартири позивача не свідчить про те, що даний акт складений з порушеннями вимог закону або інших нормативно-правових актів, і що зазначені в акті обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Також в апеляційній скарзі міститься посилання на те, що в акті ЖЕК зазначено ту обставину, що ремонт в квартирі позивача не проводився більше 20 років, у зв'язку з чим відповідач буде змушена відшкодувати вартість відновлення квартири позивача, яка була пошкоджена від інших попередніх випадків залиття.

За клопотанням відповідача для встановлення обставин наявності пошкоджень у квартирі позивача від попередніх випадків залиття апеляційним судом була допитана свідок ОСОБА_5, яка повідомила, що перебуває у дружніх стосунках з відповідачем, буває у неї в квартирі. В 2010 чи 2011 році з вини відповідача була залита квартира, розташована поверхом нижче. Свідок з відповідачем були у залитій квартирі, де на той час проживала мати позивача, бачили, що була залита кухня, сліди залиття були незначні, за домовленістю з матір'ю позивача, свідком був зроблений ремонт у кухні квартири квартири позивача, сліди залиття повністю були усунуті.

Таким чином, доводи позивача про те, що станом на 16 жовтня 2013 року в квартирі позивача мались пошкодження від інших випадків залиття не знайшли свого підтвердження.

Крім того, як вбачається з висновку судової експертизи, при визначені розміру завданого позивачу внаслідок залиття, яке сталося 16 жовтня 2013 року, матеріального збитку, експертом враховані лише пошкодження від залиття, зафіксовані в акті від 18 жовтня 2013 року, а не необхідність проведення ремонтних робіт всієї квартири позивача.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач повинна відшкодувати позивачу лише 1/3 від суми завданого матеріального збитку у зв'язку з тим, що позивачу на праві власності належить 1/3 частина квартири, та вважає, що ці доводи суперечать положенням ст. 22 ЦК України та обставинам справи, відповідно до яких на час розгляду справи позивач прийняла спадщину та була власником 2/3 квартири, співвласник іншої 1/3 частини в квартирі не проживав та не проживає, нею не користується, отже позивачем заявлено було вимоги про відшкодування збитків, які їй завдані пошкодженням її майна та яке буде відновлюватись нею.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судова колегія відхиляє та вважає вірним висновок суду про часткове задоволення цих позовних вимог, розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням обставин справи та положень ст. 23 ЦК України.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: