Справа №333/5248/15-ц
Провадження №2/333/2332/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» в особі відділення «Запорізька дирекція ПАТ «БАНК КАМБІО» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015 р. до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 до відповідача. Посилається на те, що 25.09.2014 року він уклав з відповідачем договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку №1465. Відповідач відкрив поточний рахунок для зберігання коштів на здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, зобовязався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, а позивач оплачувати надані послуги на умовах договору. На підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 22.09.2014 року відповідачем було перераховано на рахунок № 1465 90 000 грн. Проте, зазначені кошти позивач не може зняти та використати за призначенням у звязку з веденням в банку тимчасової адміністрації. Позивач неодноразово звертався з вимогою повернути кошти, які знаходились на рахунку та нараховані відсотки, але йому було відмолено у поверненні коштів та відсотків. Позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з листами від 17.03.2015 року та від 02.04.2015 року з вимогою про включення до реєстру вкладників, у звязку з введенням в банку тимчасової адміністрації, але жодної відповіді від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не було. Відповідно до п. 3 Договору відсотки на залишки коштів на рахунку нараховуються в кінці місяця згідно з тарифами. Згідно п. 1.25 додатку 1 до договору про відкриття та обслуговуванню поточного рахунку плата по залишкам до 100000 грн. на поточних рахунках фізичних осіб в національній валюті складає 0,01%. Отже, відсотки на залишки коштів на рахунку за період з 25.09.2014 р. до дати призначення тимчасової адміністрації становить 585 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 90585 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання, не направили свого представника, про день та час були сповіщені належним чином. Надав письмові заперечення, згідно яких постановою Правління НБУ від 04.12.2014 р. №782 ПАТ «БАНК «КАМБІО» віднесений до категорії неплатоспроможних, внаслідок чого розпочату процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 05.12.2014 р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №46 від 02.03.2015 р. «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» з 02.03.2015 року. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передано, що порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення витяг конкретного кредитора. Згідно Потсанови Правління Національного банку України № 144 від 27.02.2015 року у ПАТ «БАНК КАМБІО» відкликано банківську ліцензію тому ПАТ «БАНК КАМБІО» наразі не має права робити будь-які перерахування грошових коштів. За цих обставин відповідач не вбачає підставі для задоволення кредиторських вимог ОСОБА_1 поза процедурою ліквідації, в іншій, ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

25.09.2014 року він уклав з відповідачем договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку №1465. Відповідач відкрив поточний рахунок для зберігання коштів на здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, зобовязався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, а позивач оплачувати надані послуги на умовах договору (а.с. 3-4). На підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 22.09.2014 року відповідачем було перераховано на рахунок № 1465 90 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 9).

Відповідно до п. 3 Договору відсотки на залишки коштів на рахунку нараховуються в кінці місяця згідно з тарифами. Згідно п. 1.25 додатку 1 до договору про відкриття та обслуговуванню поточного рахунку плата по залишкам до 100000 грн. на поточних рахунках фізичних осіб в національній валюті складає 0,01%. Отже, відсотки на залишки коштів на рахунку за період з 25.09.2014 р. до дати призначення тимчасової адміністрації становить 585 грн.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта встановлено і ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунку відповідача, на першу вимогу клієнта, а відмова від такої видачі є неправомірною.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з перерахування грошових коштів на вимогу позивача, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Доводи представника відповідача викладені у письмових запереченнях на позов про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню через запровадження у ПАТ „ОСОБА_4 тимчасової адміністрації не можуть бути прийняті до уваги.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №140 від 04.12.2014 року, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України №788 від 04.12.2014 року „Про віднесення ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» до категорії неплатоспроможних, у відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства „ОСОБА_4 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік з 02.03.2015 року по 01.03.2016 року включно.

Постановою правління Національного банку України від 27.02.2015 року №144 було відкликано банківську ліцензію ПАТ „ОСОБА_4. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ „ОСОБА_4 та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Положеннями статті 76 Закону України „Про банки і банківську діяльність від 07.12.2000 року № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Частиною 5 статті 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Закон Про систему гарантування вкладів фізичних осіб

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом (ч. 6 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Таким чином, введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог клієнта за договором на відкриття та обслуговування банківського рахунку.

Статтею 38 ч.3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договори, укладені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Але договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку №1465 укладений між сторонами не підпадає під дію ч.3 ст. 38 вищевказаного Закону, тому не може вважатися нікчемним.

Відмовляючись повернути суму коштів, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Отже, є підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача суму коштів, які знаходяться на рахунку №1465 в сумі 90 585 (девяносто тисяч пятсот вісімдесят пять) грн. 00 коп.

Керуючись ст. 1058 ч. 2 ст. 1060 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» в особі відділення «Запорізька дирекція ПАТ «БАНК КАМБІО» про захист прав споживачів та стягнення коштів - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» в особі відділення «Запорізька дирекція ПАТ «БАНК КАМБІО» на користь ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 грошові кошти з рахунку №1465 в сумі 90 585 (девяносто тисяч пятсот вісімдесят пять) грн. 00 коп.

На рішення сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська