АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2256/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 409/873/14-ц
Категорія : земельні Головуючий 1 інст. - Полєно В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова В.В.

Пономаренко Ю.А.

При секретарі Лашаковій Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" до ОСОБА_3 про витребування орендованої земельної ділянки з незаконного володіння та користування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування завданих орендареві збитків

по апеляційній скарзі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія"

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року СТОВ «Вікторія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування орендованої земельної ділянки з незаконного володіння та користування орендодавця, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування завданих орендареві збитків. У грудні 2014 року позивач вимоги уточнив, просив зобов'язати відповідача ОСОБА_3 відшкодувати позивачу завдані неправомірними діями відповідача збитки, а саме фактичні витрати у сумі 2148 грн., які позивач змушений буде понести для подальшого посіву зернових культур ( використання техніки, пального, дискування та чизелювання), упущену вигоду у сумі 30458,64 грн, розмір доходів, які б позивач мав би одержати у разі використання орендованої земельної ділянки під засів соняшником та реалізацію врожаю. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі Державного акту ІУ-ЛГ 097121, виданого 02.10.2001 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,5500 га, яка розташована на території Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. 01 січня 2009 року сторони уклали договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років, який зареєстровано у Білокуракинському РРО, та здійснено запис у Державному реєстрі земель від 05 березня 2010 року за № 82 У грудні 2013 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до Білокуракинського районного суду з позовом до позивача про визнання договору оренди землі недійсним. Рішенням Білокуракинського районного суду від 08 січня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 06 березня 2014 року рішення Білокуракинського районного суду від 08 січня 2014 року було скасовано, позов задоволено визнано недійсним договір оренди земельної ділянки.Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 червня 2014 року за касаційною скаргою СТОВ "Вікторія" рішення апеляційного суду Луганської області від 06 березня 2014 року скасовано, рішення Білокуракинського районного суду від 08 січня 2014 року залишено без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував, посилаючись на те, що у 2014 році ОСОБА_3 звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до позивача про визнання договору оренди землі недійсним. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.01.2014 року у задоволенні позову було відмовлено через перебіг позовної давності. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 06.03.2014 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.01.2014 року було скасовано, позов задоволено визнано недійсним договір оренди земельної ділянки. Після цього ОСОБА_3 отримала згоду керівника СТОВ"Вікторія" на повернення земельної ділянки та розпочала власними силами обробляти землю. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.06.2014 року за касаційною скаргою СТОВ "Вікторія" рішення апеляційного суду Луганської області від 06.03.2014 року скасовано, рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 08.01.2014 року залишено без змін. Однак на цей час вона засіяла поле соняшником і через це не мала змоги передати поле орендарю. Восени 2014 року відповідач зібрала врожай соняшнику та підготовила земельну ділянку для подальшого використання, провівши усі необхідні польові роботи.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог СТОВ "Вікторія" до ОСОБА_3 про відшкодування завданих орендареві збитків відмовлено.

В апеляційній скарзі СТОВ "Вікторія" ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про відшкодування збитків та упущеної вигоди, заподіяних з вини відповідача ОСОБА_3.

Справа підсудна апеляційному суду Харківської області на підставі Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Б. Гулько за № 2710/38-14 від 29 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ».

Сторони в судове засідання не з'явилися , позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Згідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін, третіх осіб , належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки відповідно до Державного акту НОМЕР_1 виданого 02.10.2001 року, площею 5,5500 га, що розташована на території Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. 01 січня 2009 року сторони уклали договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років, який зареєстровано у Білокуракинському РРО, та здійснено запис у Державному реєстрі земель від 05 березня 2010 року за № 82 ОСОБА_3 передала вказану земельну ділянку СТОВ "Вікторія". Відповідач оспорила укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки, який визнано недійсним рішенням апеляційного суду Луганської області від 06.03.2014 року. Сторонами не заперечувалося, що лише після набуття судового рішення законної сили відповідач ОСОБА_3 приступила до використання власної земельної ділянки на свій розсуд, засіяла соняшником ,зібрала урожай, привела землю у стан, придатний для її використання, та повернула земельну ділянку позивачеві. Зазначені обставини стали підставою для зміни СТОВ "Вікторія" позовних вимог та підтримання позову лише в частині відшкодування матеріальних збитків. (а.с.13, 116, 128).

Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначеної земельної ділянки. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відмовляючи у задоволенні позову СТОВ "Вікторія" про стягнення упущеної вигоди в сумі 30458,64 грн, суд першої інстанції виходив із недоведеності вимог щодо наявності реальних втрат, яких позивач зазнав за час використання відповідачем земельної ділянки, договір оренди на яку позивачем оспорювався і рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 січня 2014 року в позові ОСОБА_3 відмовлено через перебіг позовної давності.

Щодо вимог про стягнення матеріальних збитків на суму 2148 грн., суд першої інстанції виходив із недоведеності факту реальності їх заподіяння, вимога ґрунтується на припущеннях використання такої грошової суми в майбутньому , що стало підставою для відмови у позові про їх відшкодування за рахунок відповідача.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Згідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді 1 інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом 1 інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду 1 інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд першої інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" відхилити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :