Справа № 567/284/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом в Острозький районний суд до Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, мотивуючи свою заяву тим, що спадкодавець ОСОБА_3, не виготовила своєчасно правовстановлюючі документи та не зареєструвала будинок на праві власності в органах БТІ, що на даний час позбавляє його можливості скористатися своїми правами на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному об'ємі.

Представник відповідача позов визнав, про що подав суду письмову заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, рахує позов доведеним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав.

ОСОБА_3 належав садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1. Даний житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_3 згідно погосподарської книги Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області № 1, особовий рахунок № НОМЕР_1.

Даний садибний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0, 45 га., переданій сесією Ровазької сільської ради 31.03.1994 року у власність ОСОБА_3

В подальшому ОСОБА_3 не було виготовлено технічної документації, технічного паспорта та свідоцтва про право власності на належний їй садибний житловий будинок та не було зареєстровано в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації за собою право власності на дане будинковолодіня.

Даний житловий будинок був побудований у 1947 році та відносився до типу колгоспного двору.

Станом на 01.01.1991 року в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - голова колгопного дворута її дочки : ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - члени колгоспного двору.

У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, до правовідносин, що виникли до введення в дію Закону України «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство і спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Зокрема, право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

У відповідності до ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Виходячи зі змісту даних правових норм, розмір часток усіх, хто був зареєстрований на той час в даному будинку, як членів колгоспного двору, становив по 1/3 на кожного.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не виділивши свою частку в майні бувшого колгоспного двору. А ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, котра також не виділила свою частку в бувшому колгоспному дворі та не оформила право на спадщину після смерті мами ОСОБА_4

Таким чином ОСОБА_3 залишилась єдиною із сімї котра мала право на майно бувшого колгоспного двору що знаходиться в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла у віці 88 років (актовий запис № 5).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений Розвазькою сільською радю Острозького району Рівненської області 06 травня 1998 року та зареєстрований в реєстрі за № 9, у відповідності до якого вона заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР та ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті мами ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_5, оскільки на день їх смерті та після їх смерті проживала та продовжувала проживати в житловому будинку, що знаходиться в с в АДРЕСА_1, проте юридично спадщину не оформила.

За життя вона залишила заповіт, посвідчений Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області 06 травня 1998 року та зареєстрований в реєстрі за № 9, у відповідності до якого заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 Заповіт на день її смерті не змінено та не відмінено.

Позивач прийняв спадщину, так як у встановлений чинним законодавством строк звернувся до Острозької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 54 за 2014 рік.

Позивач отримав 27.02.2015 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3, на дві земельних ділянки ( спадкова справа 54/2014).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане будинковолодіння.

У зв'язку з цим, він звернувся до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації, де 26 лютого 2015 року для нього було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

10 березня 2015 року з метою оформлення своїх спадкових прав на дане будинковолодіння позивач звернувся до Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я покійної ОСОБА_3

10.03.2015 року на свою заяву він отримала офіційну письмову відмову у видачі свідоцтва про право власності на тій підставі, що на даний час у відповідності до чинного законодавства свідоцтва про право власності на нерухоме майно на померлих не видаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1233 заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на день своєї смерті.

У зв'язку з тим, що спадкодавиця за життя не провела за собою державної реєстрацію права власності в Рівненському ОБТІ на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 і на даний час позивач позбавлений можливості його оформити, що порушує його права та інтереси, а тому суд рахує за можливе позовні вимоги позивача задовольнити.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 123,524, 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 25, 328, 346,1216,1218, 1223, 1233,1261, 1268, 1269 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, ст. ст.15,31,60,130, 209,212-215, ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Розвазької сільської рада Острозького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуПоліщук Т.М.