23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого
2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 квітня
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01 липня 2009 року позичив відповідачу 9 000 дол. США. Відповідач зобов'язався повернути позику 01 вересня 2009 року, але зобов'язання не виконав, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення боргу.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 07 лютого 2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 71 820 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на

23 березня 2012 року становило 9 000 дол. США.

Вказане рішення суду виконане відповідачем лише частково.

06 серпня 2014 року виконавчою службою стягнуто заборгованість в розмірі 26 984 грн 36 коп., що за офіційним курсом НБУ становило 2 185 дол. США.

Таким чином позивач вважав, що сума заборгованості відповідача перед ним з урахуванням курсової різниці станом на 24 жовтня 2014 року становить 44 730 грн, яку він просив стягнути з відповідача.

В подальшому, уточнивши позовні вимоги позивач зазначив, що станом на 06 лютого 2015 року курс долара США за офіційним курсом НБУ становить 23 грн 13 коп. Оскільки відповідач повинен повернути позивачу заборгованість в розмірі 6 815 дол. США, то еквівалент цієї суми станом на 06 лютого 2015 року становить 157 630 грн 95 коп. Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням курсової різниці станом на 06 лютого 2015 року становить 85 810 грн 95 коп., яку позивач просив стягнути.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спір між сторонами був вирішений судом, заборгованість стягнута у національній валюті - гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення, яке набрало законної сили і знаходиться на примусовому виконанні.

Судами встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі

71 820 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 березня 2012 року становило 9 000 дол. США. Ухвалою апеляційного суду від 07 лютого

2013 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року залишено без змін.

15 березня 2013 року на примусове виконання до районного відділу державної виконавчої Білоцерківського МРУЮ надійшов виконавчий лист від 13 березня 2013 року про стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості та судових витрат по справі. Того ж дня було відкрите виконавче провадження, здійснені заходи примусового виконання рішення. Залишок боргу, згідно виконавчого листа, становить 45 415 грн

13 коп.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних, індексу інфляції та процентів від позики станом на 30 листопада 2013 в розмірі 26 116 грн 24 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат.

14 листопада 2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виданий виконавчий лист стягувачу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як роз'яснено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) встановив, що спір по суті про стягнення заборгованості за договором позики вже вирішений судом, заборгованість стягнута у національній валюті України - гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ на день ухвалення рішення, яке набрало законної сили та знаходиться на виконанні, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки підстави для стягнення курсової різниці заборгованості відсутні.

Крім того, суди вірно звернули увагу позивача на те, що ним обраний не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки за прострочення виконання зобов'язань, законодавством визначена відповідальність боржника, що дає позивачу право на стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України, а не курсової різниці заборгованості.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2015 року, тому що судові рішенні законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

22 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Ю.Г. Іваненко