У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мазур Л.М.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Рокитнівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, автогосподарства відділу Державної автоінспекції УМВС України в Рівненській області, управління МВС України в Рівненській області, управління ДАІ УМВС в Рівненській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за касаційною скаргою Рокитнівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з Рокитнівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - Рокитнівський РВ УМВС України в Рівненській області) 1 290 грн 00 коп. завданої йому майнової та 500 000 грн 00 коп. моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05 липня 2005 року слідчим прокуратури Сарненського району Рівненської області порушено кримінальну справу за фактом дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), внаслідок якої загинув його неповнолітній син ОСОБА_7, 1990 року народження.

Позивач зазначав, що у ході досудового слідства було встановлено, що 21 липня 2005 року ОСОБА_4, керуючи службовим автомобілем ВАЗ-21063 Рокитнівського РВ УМВС України у Рівненській області, рухаючись по вул. Незалежності в смт Рокитне Рівненської області, порушив вимоги Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), у зв'язку із чим допустив зіткнення керованого ним автомобіля з мотоциклом МТ-10 та в подальшому з автомобілем УА3-31512, внаслідок чого син позивача ОСОБА_7 отримав ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Рівненській міській лікарні.

Позивач також вказав, що постановою слідчого від 18 березня 2005 року його визнано потерпілим; постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2010 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України згідно з актом амністії.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 наказом від 19 серпня 2004 року № 104 о/с прийнятий на службу державтоінспектором ДАІ Рокитнівського райвідділу міліції, а Рокитнівський РВ УМВС України в Рівненській області є володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким керував ОСОБА_4, позивач вважав, що саме Рокитнівський РВ УМВС України в Рівненській області повинен відшкодувати завдану шкоду, оскільки протиправними діями ОСОБА_4 позивачу було завдано майнової та моральної шкоди.

25 березня 2013 року позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути моральну шкоду з Рокитнівського РВ УМВС України в Рівненській області на підставі ч. 1 ст. 1172, ч. 2 ст. 1188 ЦК України (а. с. 108-111, т. 2).

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Рокитнівського РВ УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_3 1 290 грн на відшкодування майнової та 300 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 301 290 грн.

У задоволенні позовних вимог до автогосподарства відділу Державної автоінспекції УМВС України в Рівненській області, Управління МВС України в Рівненській області, Управління ДАІ УМВС в Рівненській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року апеляційну скаргу Рокитнівського РВ УМВС України в Рівненській області задоволено частково, рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2015 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано, в частині обґрунтування правових підстав щодо часткового стягнення моральної шкоди змінено, виключено із мотивувальної частини рішення застосування положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України та висновки, пов'язані з їх застосуванням.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Рокитнівський РВ УМВС України в Рівненській області, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши розмір стягнення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги майнового характеру, виходив із доведеності позовних вимог, врахувавши, що належний позивачу мотоцикл внаслідок ДТП став непридатним і його вартість визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку транспортного засобу; вирішуючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд врахував душевні та моральні страждання позивача внаслідок втрати сина та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про стягнення моральної шкоди саме з Рокитнівського РВ УМВС України у Рівненській області.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування правових підстав щодо часткового стягнення моральної шкоди, погодився з висновком місцевого суду в частині визначення розміру завданої моральної шкоди; скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди, апеляційний суд врахував, що рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 серпня 2012 року в задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено і рішення суду в цій частині набрало законної сили, а також, врахувавши уточнення позовних вимог позивача, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення апеляційного суду переглядається в межах заявлених в касаційній скарзі доводів, а саме в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, в іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржено, зокрема, і в частині законності підстав покладення на Рокитнівський РВ УМВС України у Рівненській області відповідальності щодо стягнення моральної шкоди, а тому відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України справа в цій частині не переглядається.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 липня 2005 року о 00 годині 15 хвилин ОСОБА_4, керуючи службовим автомобілем BA3-21063, д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Незалежності в смт Рокитне Рівненської області, порушив вимоги ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, створивши небезпеку для зустрічного транспорту, допустив зіткнення керованого ним автомобіля з мотоциклом МТ-10 та в подальшому з автомобілем УАЗ-31512, внаслідок чого син позивача - ОСОБА_7, який перебував на мотоциклі як пасажир, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 серпня 2005 року за фактом загибелі ОСОБА_7 під час ДТП слідчим прокуратури порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а 18 березня 2005 року позивача визнано потерпілим у кримінальній справі.

Судами також встановлено, що автомобіль ВАЗ-21063 знаходився на балансі автогосподарства ВДАІ УМВС України в Рівненській області, проте був закріплений за державтоінспектором ОСОБА_9 і перебував у користуванні та експлуатації Рокитнівського РВ УМВС на підставі наказу ВДАІ УМВС України в Рівненській області від 26 серпня 2004 року №108.

Належним на праві власності позивачу мотоциклом МТ-10 під час ДТП керував працівник Рокитнівського РВ УМВС України в Рівненській області - дільничний інспектор міліції ОСОБА_5, який також на момент ДТП виконував службові обов'язки. Автомобіль УАЗ-31512, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням міліціонера-водія ОСОБА_6 також експлуатувався Рокитнівським РВ УМВС України у Рівненській області.

За приписами ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З огляду на викладене колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру завданої моральної шкоди, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши ступінь душевних страждань і переживань позивача внаслідок смерті його сина, обґрунтовано визначив розмір завданої моральної шкоди у сумі 300 000 грн.

При цьому апеляційний суд врахував, що суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та не застосував положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України, яка регулює ці правовідносини, дійшовши правильного висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування правових підстав щодо задоволення позову про стягнення моральної шкоди шляхом виключення із мотивувальної частини рішення місцевого суду застосування положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України та висновки, пов'язані з їх застосуванням.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Рокитнівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Л.М. Мазур

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук