РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

29.10.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М. при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідачів, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі - 749714,00 грн. на свою користь вартості належної йому (ОСОБА_1) ? частки будинку, розташованого за адресою: м. Львів АДРЕСА_1, а також просить відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 березня 2014 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна, котрі проводила філія №14 ПП «Нива-В.Ш.», ним було придбано ? частку будинку за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до протоколу №1413615-5 від 19.03.2014 року. 17.04.2014 року позивачеві, на підставі вказаного протоколу, було видано приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. свідоцтво про право власності на ? частку будинку за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На момент подачі позову ОСОБА_2 належить право власності на 3/8 частки зазначеного будинку, а ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку зазначеного будинку. Спільне проживання позивача та відповідачів є неможливим, оскільки між собою вони фактично не знайомі та є сторонніми людьми. Існуюче планування будинку не дозволяє виділити в натурі ? частину для особистого користування позивача, оскільки в будинок складається з трьох житлових кімнат, трьох кухонь та однієї вбиральні. За таких умов дотримання пропорційності при виділі частки є неможливим. Враховуючи наведене, позивач має права на матеріальну компенсацію вартості його частки. Відповідно до звіту про оцінку майна від 04.03.2015 року вартість ? частини будинку, котра належить ОСОБА_1 становила - 901 964,00грн.

30.09.2015р. була проведена повторна оцінка нерухомого майна, відповідно до якої вартість належної позивачеві ? частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, склала 749714,00 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, його повноважний представник подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на підстави та мотиви, викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. У відповідності до ст. ст. 169; 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, ухвалити заочне рішення.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

19 березня 2014 року на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна, котрі проводила філія №14 ПП «Нива-В.Ш.», було реалізовано ? будинку за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1. Переможцем вказаних прилюдних торгів став ОСОБА_1, про що організатором торгів було складено протокол №1413615-5 від 19.03.2014 року.

17.04.2014 року на підставі вказаного протоколу №1413615-5, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. було видано свідоцтво на ім'я ОСОБА_5 про право власності на ? будинку за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Довідки форми №2, виданої 17.04.2014 року ЛКП «Навколо базару» в будинку по АДРЕСА_1 в м Львові проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2188227 від 19.05.2014 року власником ? будинку зазначено позивача.

Згідно довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2370 від 21.05.2014р. та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить право власності на 3/8 частки будинку, а ОСОБА_3 - право власності на 1/8 частку будинку.

Спільне проживання позивача та відповідачів є неможливим, оскільки між собою вони фактично не знайомі та є сторонніми людьми, крім того позивач є одруженим та має двоє дітей.

Існуюче планування будинку не дозволяє позивачу виділити в натурі ? частину для його особистого користування, оскільки в будинок складається з трьох житлових кімнат, трьох кухонь та однієї вбиральні. За таких умов дотримання пропорційності при виділі частки є неможливим, тому позивач просить відповідачів сплатити грошову компенсацію за його частку в спірному приміщенні.

З метою визначення вартості частки ОСОБА_1 в будинку суб'єктом оціночної діяльності ФОП - ОСОБА_6 було підготовлено звіт про оцінку майна від 04.03.2015 року. Відповідно до даного звіту вартість ? частини будинку, котра належить ОСОБА_1 становить - 901 964,00грн.

30.09.2015р. була проведена повторна оцінка нерухомого майна, відповідно до якої вартість належної позивачеві ? частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, склала 749714,00 грн.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України .

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу ), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України )

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Зважаючи на вищенаведене, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку ті факти, що спірне майно є неподільним та згідно із законом є неможливим виділ у натурі частки позивача із спільного майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача грошової компенсації, взамін припинення його права на частку у праві спільної часткової власності.

Отже позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст.319, 383, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст.107, 150, 156 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) грошову компенсацію в розмірі - 749714,00грн. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3) за належну ОСОБА_1 ? частку будинку по АДРЕСА_1 в м. Львові.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст.294 ЦПК України.

Суддя Ванівський Ю.М.