Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2015 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Хараджа О. О., при секретарі Костенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначила, що з 10 грудня 1993 року по 02 листопада 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею в АДРЕСА_1 і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач відбуває покарання у Софіївській виправній колонії №45 у Дніпропетровській області, у зв'язку із станом здоров'я знаходиться у лікувальному закладі при колонії. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, піклуючись за життя, виховання, утримання доньки, вона має можливість виїзду до Республіки Беларусь, де вона зможе забезпечити відпочинок, оздоровлення та безпечне проживання дитини. Через стан здоров'я відповідача та місце його знаходження, вона не має можливості отримати дозвіл на виїзд доньки за межі України, у зв'язку із чим вимушена звернутись до суду. Просила надати їй дозвіл на виїзд доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без супроводу та згоди батька дитини ОСОБА_2, до досягнення дитиною 16-річного віку.

У ході судового розгляду позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила надати їй дозвіл на виїзд за межі України до м. Новолукомль Вітебської області Республіки Білорусія неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без супроводу та згоди батька дитини ОСОБА_2, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління ДПтСУ у Дніпропетровській області № 45. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти надання позивачці дозволу на виїзд за межі України їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 без його супроводу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3, батьками якої є сторони у справі. (а.с. 10).

Дитина мешкає разом з позивачкою в АДРЕСА_1. (а.с.11).

Відповідач в теперішній час відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління ДПтСУ у Дніпропетровській області № 45 і знаходиться у її лікувальному закладі, де утримуються інваліди І та ІІ груп, потребуючі постійного медичного нагляду. (а.с. 12).

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затриманий та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього Закону, за якою серед інших документів, які дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини.

За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

На підставі ст.ст. 9, 11 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. При цьому держави-учасниці вживають заходів для боротьби з незаконним переміщенням і неповерненням дітей із-за кордону.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України.

Дитина проживає разом з матір'ю.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З огляду на вищевикладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

На теперішній час, позивачка у зв'язку з подіями, що відбуваються на сході України, бажає виїхати з дитиною до м. Новолукомль Вітебської області Республіки Білорусія для проживання, проте не має можливість це зробити, оскільки не має змоги отримати відповідну згоду від батька дитини - відповідача.

Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи те, що судом при розгляді справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, а також те, що батько дитини не заперечує проти виїзду ОСОБА_3 за межі України, однак через знаходження у місцях позбавлення волі не має змоги надати нотаріально посвідчену згоду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 154, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст. 10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці с. Сартана м. Маріуполя, на тимчасовий виїзд за межі державного кордону України до м. Новолукомль Вітебської області Республіки Білорусія без згоди на такий виїзд її батька - ОСОБА_2, громадянина України, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, до досягнення ОСОБА_3 16-річного віку.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. О. Хараджа