АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2581/15 Справа № 171/1312/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Чумак Т. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Рудь В.В., Осіяна О.М.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт). Відповідно до заяви позичальника, відповідач отримав кредит для купівлі товарів народного споживання в сумі 5184,21 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов'язаний сплачувати банку за користування кредитом відсотки щомісяця.

ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.04.2014 року становить 33397,33 грн., яка складається з: 242,31 - заборгованість за кредитом; 11818,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21336,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Апостолівського районного суду від 03.05.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто 6674,5 грн., як заборгованість за вказаним договором. Позивачем нарахований штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1410,66 грн. (процентна складова). Розмір заборгованості з врахуванням сум штрафів складає 28633,49 грн.

Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції встановив, що відповідачем з часу укладення договору не виконуються його умови, що є підставою для стягнення заборгованості.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту термін позовної давності встановлено сторонами тривалістю 5 років, відповідач не виконує умови укладеного договору з лютого 2006 року, тобто більше 8 років, позивач звернувся до суду з даним позовом 06.05.2014 року. Відповідно до п.3.2.5 та п.3.3.5 Умов надання споживчого кредиту, відповідач надав згоду на списання коштів зі всіх його поточних рахунків і на підставі чого з рахунку відповідача з листопада 2009 року щомісяця списувалися кошти, станом на 01.03.2010 року заборгованість по тілу кредиту склала 242,31 грн.

Проте, суд першої інстанції невірно витлумачив вказані обставин та не прийняв їх до уваги, як підставу, яка унеможливлює застосування строку позовної давності.

Тому, з таким висновком колегія судів не погоджується та вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог в повному обсягу, оскільки списання коштів з інших рахунків відповідача, за його згодою в рахунок погашення заборгованості, є обставиною, яка свідчить про здійснення дій на визнання своєї заборгованості її погашення та переривання строку позовної давності.

За вказаних підстав, рішення суд першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню. ОСОБА_4 має заборгованість 242,31 грн. - за кредитом, 11818,92 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 854,92 грн. - пеня, штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1410,66 грн., що становить 14826,81 грн. З вказаної суми підлягає відрахуванню раніше стягнута сума за рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2007 року 6674,5 грн. Таким чином, сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 8152, 31 грн. та судові витрати в розмірі 264 грн. 96 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 8152,31 грн. та судові витрати в розмірі 264 грн.96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді