Провадження № 22-ц/783/6567/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

секретаря Куцика І.Б.

з участю представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 липня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України,-

встановила:

В червні 2015 року головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Германчук Р.В. звернувся в Галицький районний суд м. Львова з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, у праві виїзду за межі України, без вилучення закордонного паспорта до сплати заборгованості по виконавчому листу № 2-704/09, виданому 24.09.2009 р. Сихівським районним судом м. Львова.

В обґрунтування подання покликався на те, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 45172922 з примусовому виконання виконавчого листа, виданого 24 серпня 2009 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Ерсте Банк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 5851850,16 гривень. На виклики державного виконавця боржник ОСОБА_3 не з'являється, пояснень з приводу та обставин невиконання рішення суду не надає. Просив подання задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 липня 2015 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України задоволено.

Встановлено громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України до повного виконання майнових зобов'язань згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Ерсте Банк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 5851850,16 гривень.

Копію ухвали направлено Адміністрації Державної прикордонної служби України для виконання.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала, з врахуванням обставин справи, які були відомі суду винесена правильно, однак суд не врахував факти її багаторазового виїзду за межі України в час коли їй було відомо про відкрите виконавче провадження, що підтверджує відсутність наміру покинути Батьківщину.

Звертає увагу на те, що займається зовнішньоекономічною діяльністю, з метою виживання та утримання неповнолітньої дитини, сплати боргу, що передбачає поїздки за кордон.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 липня 2015 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_2 за підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання районний суд виходив з того, що боржник до відділу ДВС не з'являється, протягом тривалого часу не здійснює ніяких дій щодо погашення суми боргу та виконання рішення суду, винесеного іменем України та яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження №45172922 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2 704/09 від 24.09.2009 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Ерсте Банк» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 5851850,16 грн. (а.с. 3, 5).

Заява про примусове виконання подана 20.10.2014 р.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Германчука Р.В. від 23.10.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа, запропоновано ОСОБА_3 добровільно виконати вимоги виконавчого документа в строк до 30.10.2014 року.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчужсння, що узгоджується з ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 7).

Журналом обліку вихідної кореспонденції підтверджено направлення боржнику ОСОБА_3 вищевказаних постанов (а.с. 10-11).

У встановлений державним виконавцем строк боржник добровільно зобов"язання за виконавчим документом не виконала.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, головний державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, як боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останньою своїх зобов»язань (а.с. 1-2).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Між тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В поданні державний виконавець стверджує, що вжив передбачені ЗУ "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішення, а саме провів перевірку майнового стану боржника, наклав арешт на майно боржника у межах суми стягнення, скеровано начальнику УДАІ ГУМВСУ у Львівській області орієнтування на затримання транспортних засобів, надсилав виклики про явку до виконавця, однак вказані вимоги боржник не виконує (а.с. 5-18).

Із запитів державного виконавця та відповідей на них вбачається, що за боржником ОСОБА_3 інформація про наявність зареєстрованих державних актів на право власності на земельні ділянки відсутня (а.с. 13).

Транспортні засоби в Держсільгоспінспекції на території Львівської області за боржником не зареєстровані (а.с. 14).

Крім цього, з відповіді центру надання послуг, пов"язаних із використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського р-ну ГУМВСУ у Львівській області № 9/7541 зп від 21.11.2014 року встановлено, що за боржником ОСОБА_3 зареєстровано три транспортні засоби (а.с. 15).

Постановою про розшук майна боржника від 08.12.2014 року транспортні засоби, що належать боржнику оголошено в розшук, що відповідає п. 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 17).

Згідно акту державного виконавця від 11.03.2015 року, боржник ОСОБА_3 на виклик державного виконавця не з»явилася, про причини неявки не повідомила, рухоме майно для огляду та опису державному виконавцю не надала (а.с. 20).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Германчук Р.В. про примусовий привід боржника органами МВС України від 15.05.2015 року зобов"язано начальника Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області забезпечити примусовий привід боржника ОСОБА_3 до державного виконавця на 10.00 год. 27 травня 2015 року (а.с. 25), однак у вказаний час ОСОБА_3 до державного виконавця не доставлено (акт, а.с. 26).

В свою чергу, під час розгляду апеляційної скарги боржник ОСОБА_3 надала оригінал та переклад Виписки з торгового реєстру районного суду міста Пряшів, Словацька Республіка від 11.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_3 є директором ТОВ «Агроекспорт», яке розташоване в м. Пряшів, вул. Сабіновська, 12, Республіки Словаччина.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав достатньою підставою для задоволення подання державного виконавця невиконання боржником зобов'язання за судовим рішенням, при цьому не з»ясував, що заборона у виїзді за кордон боржника призведе до обмеження її права на працю, тому дійшов передчасного і помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольнивши подання державного виконавця та тимчасово обмеживши ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, порушив норми процесуального права, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 липня 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Германчука Романа Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

А.В. Федоришин