АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1991/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2827/15Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Корнієнка В.І., Одринської Т.В.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі представника Бухонкіна Євгена Володимировича

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала у ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» з лютого 1997 року і була звільнена 16 лютого 2015 року з посади головного економіста Центрального Кременчуцького відділення ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " за пунктом 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Посилалася на те, що не мала жодного відношення до викрадення грошових коштів, за посадою їй не були ввірені викрадені грошові кошти, будь-які грошові кошти або матеріальні цінності не обслуговувала. При звільненні адміністрація двічі вносила подання на одержання згоди на її звільнення і першого разу профспілковий комітет відмовив у наданні такої згоди, а вдруге не була запрошена на засідання профспілкового комітету.

Вважаючи вказане звільнення безпідставним, необґрунтованим та незаконним, просила поновити її на посаді головного економіста Центрального Кременчуцького відділення ПАТ " Райффайзен Банк Аваль ", стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення 16 лютого 2015 року по день постановлення судом рішення, а також моральну шкоду у розмірі 15тис. грн. В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди, зазначала про те, що внаслідок незаконного звільнення відповідач залишив її без роботи, позбавив будь-якої можливості заробляти на життя, а, отже, - без засобів для існування, у зв'язку із чим вимушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, внаслідок підстави звільнення не може вільно працевлаштуватися, а також не має можливості отримувати державну допомогу по безробіттю (т. 1 а.с. 1-15).

В процесі розгляду справи ОСОБА_4 доповнила позов вимогою про визнання незаконним та скасування наказу № 128-17к від 16 лютого 2015 року про її звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Збільшила розмір моральної шкоди до 200 тис. грн. Просила поновити її на роботі з 16 лютого 2015 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21668 грн. та допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку (т. 3 а.с. 233-234).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2015 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора з питань роздрібного бізнесу Харківської обласної дирекції ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " від 16 лютого 2015 року № 128-17к про звільнення ОСОБА_4 за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді головного економіста Центрального Кременчуцького відділення ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " з 16 лютого 2015 року.

Стягнуто з ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу 21748,82 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., та на користь держави судовий збір в розмірі 974,40 грн.

Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 4370 грн. - виконати негайно.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі представника Бухонкіна Євгена Володимировича. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 06 лютого 1997 року ОСОБА_4 було прийнято на роботу за контрактом старшим економістом обліково-операційного відділу Кременчуцької філії АППБ "Аваль" (надалі ПАТ " Райффайзен Банк Аваль").

Після неодноразових переведень та переміщень, остаточно ОСОБА_4 було переведено 12 листопада 2012 року на посаду головного економіста Центрального Кременчуцького відділення ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " тимчасово на період відпустки ОСОБА_7 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (т. 1 а.с. а.с. 19-21, т. 2 а.с. 75).

06 лютого 2013 року ОСОБА_7 було звільнено з посади головного економіста Центрального Кременчуцького відділення ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " (т. 4 а.с. 1).

Трудові відносини між сторонами не були припинені і жодна із сторін трудового договору не ставили вимогу про їх припинення, тому укладений трудовий договір 12 листопада 2012 року на визначений строк, встановлений за погодженням сторін за п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, не було розірвано. Після звільнення ОСОБА_8 між позивачем та відповідачем фактично та юридично було укладено трудовий договір на невизначений строк.

Наказом директора з питань роздрібного бізнесу Харківської обласної дирекції ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " ОСОБА_5 , котрій було ввірено в повноваження вирішення кадрових питань, від 16 лютого 2015 року за № 128-17к ОСОБА_4 було звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою довір'я за грубе порушення п.п. 10.6, 10.10 Положення про організацію операційно-касової роботи та системи контролю за дотриманням касової дисципліни в системі АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого розпорядженням правління АТ " Райффайзен Банк Аваль " № 119/2-РП від 27 липня 2010 року, п. 3.1.2. Положення про порядок проведення звірки та формування " Документів дня " а АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого розпорядження правління АТ " Райффайзен Банк Аваль " № 103/1-РП від 22 червня 2012 року (т. 2 а.с. 76).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, для розірвання трудового договору за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і та ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Поняття вини сторони трудових правовідносин можна визначити як психічне ставлення до вчиненої протиправної дії чи бездіяльності, яка полягає у невиконанні чи неналежному виконанні своїх трудових обов'язків, та її наслідків, виражене у формі умислу чи необережності. В усіх випадках наявності вини спільним і обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння.

Як роз'яснено в абз. 2 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями) звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, можна зробити висновок, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це - особи, які одержують їх під звіт.

В описовій та мотивувальній частині наказу про звільнення позивача з роботи зазначено про те, що 13 листопада 2014 року у Центральному Кременчуцькому відділенні АТ" Райффайзен Банк Аваль " працівниками управління аудиту дирекції та відділень Служби внутрішнього аудиту по факту невиходу на роботу з невідомих причин начальника відділу касового обслуговування ОСОБА_9 було проведено ревізію готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей Центрального Кременчуцького відділення АТ " Райффайзен Банк Аваль ". Під час ревізії було виявлено, що фактична наявність готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей, не відповідає даним обліку, а саме, виявлена нестача готівки на суму:

-1425500, 00 грн. (один мільйон чотириста двадцять пять тисяч пятсот гривень 00 копійок);

-128000,00 дол. США (Сто двадцять вісім тисяч доларів США 00 центів);

-29300,00 євро (двадцять дев'ять тисяч триста євро 00 евроцентів).

Також, вказано, що відповідно до Звіту № RBUA_HO_20_F40411 за результатом службового розслідування підозри на шахрайство (вих. №142-4-5-00/149 від 17 грудня 2014 року), у продовж тривалого періоду часу ( з 11 липня 2013 року по 12 листопада 2014 року) головний економіст Центрального Кременчуцького відділення ОСОБА_4 вчинила дії (в т.ч. бездіяльність), якими порушила свої посадові обов'язки та нормативні документи Банку, а саме:

-не забезпечила перевірку фактичної наявності готівки, та інших цінностей даним бухгалтерського обліку і залишкам, зазначеним у Книгах обліку готівки операційної каси й інших цінностей Банку;

-порушила вимоги нормативних документів Банку при відкритті/закритті грошового сховища, проведенні раптових ревізій каси, а також ревізій при тимчасовій зміні матеріально-відповідальних осіб.

Адміністрація відповідача вважала, що зазначеними діями та бездіяльністю ОСОБА_4 порушила:

-п. 10.6, 10.10. Положення про організацію операційно-касової роботи та системи контролю за дотриманням касової дисципліни в системі АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого розпорядженням правління АТ " Райффайзен Банк Аваль " № 119/2-РП від 27 липня 2010 року;

-п. 3.1.2. Положення про порядок проведення звірки та формування " Документів дня " а АТ " ОСОБА_3 Аваль ", затвердженого розпорядження правління АТ " Райффайзен Банк Аваль " № 103/1-РП від 22 червня 2012 року;

-п.п. 1.1, 1.3. Договору про повну матеріальну відповідальність від 23 листопада 2012 року, укладеного з ОСОБА_4

Крім того, зазначається, що відповідно до п. 14 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ № 174 від 01 червня 2011 року, п. 11.1. Положення про організацію операційно-касової роботи та систему контролю за дотриманням касової дисципліни в системі АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого Розпорядженням Правління АТ " Райффайзен Банк Аваль " № 119/2-РП від 27 липня 2010 року та згідно наказу № 998 від 19 вересня 2014 року головний економіст Центрального Кременчуцького відділення ОСОБА_4 є працівником, який повинен здійснювати забезпечення схоронності готівки у грошовому сховищі.

Наведено, що зазначені дії ОСОБА_4, з якою укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23 листопада 2012 року, дають підстави для втрати до неї довір'я, а також, що в поясненнях стосовно порушення трудової дисципліни, наданих ОСОБА_4 14 листопада 2014 року, обставин, що спростовують наявність порушень або вини працівника, не наведено.

23 листопада 2012 року до позивача була доведена посадова інструкція головного економіста Центрального Кременчуцького відділення ПАТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженої розпорядженням правління АТ " Райффайзен Банк Аваль " № 146/4-РП від 30 серпня 2012 року. У розділі 3 цієї посадової інструкції було визначено конкретні обов'язки головного економіста, а пунктом 3.7. інструкції передбачалося виконання інших обов'язків відповідно до нормативних актів банку (т. 1 а.с. 42-43). Крім того, 23 листопада 2012 року між позивачем та банком було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з метою забезпечення зберігання майна, грошових коштів, матеріальних та інших цінностей. У розділі 1 цього договору було зазначено модуль повноважень позивача, як головного економіста, а саме: консультування клієнтів, обслуговування депозитів та поточних рахунків приватних клієнтів, обслуговування карткових рахунків, робота з дорожніми чеками, продаж сукупних продуктів банку. Вказаний перелік обов'язків за модулем відповідно до посадової інструкції та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність іншими угодами між сторонами у справі не доповнювався. Підпунктами 1.1., 1.3. Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23 листопада 2012 року передбачено, що працівник, який обіймає посаду головного економіста ЦКВ Банку зобов'язується: обережно поводитися з переданими йому для зберігання / обробки / продажу / відпуску / перевезення / застосування або для інших цілей в процесі роботи майна та інших цінностей, і вживати заходи щодо їх повного збереження та запобігання заподіяння Банку шкоди; суворо дотримуватися встановлених чинним законодавством, нормативно-правовими актами НБУ та нормативними документами Банку правил здійснення операцій з майном та іншими цінностями, забезпечення їх повного збереження (т.1 а.с. 44).

Як постає із Звіту № RBUA_HO_20_F40411 за результатом службового розслідування підозри на шахрайство, проведеного відповідно до Положення про порядок взаємодії структурних підрозділів при виявленні інцидентів операційного ризику, в тому числі шахрайство, в АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого постановою правління банку за № П-94/2 від 19 травня 2014 року (вих. №142-4-5-00/149 від 17 грудня 2014 року), затвердженого 24 грудня 2014 року, висновками перевірки вказано: начальник відділу касового обслуговування Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції ОСОБА_9 привласнила готівкові кошти банку в сумі відповідно, 1 млн. 425 тис. 500 грн., 125 тис. доларів США та 29 тис. 300 євро; - для приховування фактів викрадення коштів ОСОБА_9 фальсифікувала дані про залишки готівкових коштів у " Книзі обліку готівки операційної каси й інших цінностей банку ", проводки в інформаційних системах банку та звітні касові документи. Також, зазначено, що вчиненню шахрайства сприяла систематична службова недбалість начальника відділення ОСОБА_10, його заступника ОСОБА_11 та головного економіста ОСОБА_4

У звіті зазначено, що фальсифікації з грошовими коштами тривали з 11 липня 2013 року до 13 листопада 2014 року (т. 1 а.с. а.с. 141-147).

Відповідно пункту 13 інструкції проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою правління НБУ № 174 від 01 червня 2011 року, банк наказом призначає відповідальних осіб сховища цінностей (у складі не менше 2 осіб), на яких покладаються обов'язки щодо зберігання цінностей у сховищі цінностей.

Однак, відповідно до п. 3.2. посадової інструкції позивача до її обов'язків відносилось виконання вимог чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ, Колективного договору, нормативних документів Банку, рішень Правління та інших органів Банку, наказів, розпоряджень Банку в межах Положення про Відділення та цієї Посадової інструкції.

Пунктом 14 Інструкції про ведення касових операцій банками в України, затвердженої Постановою НБУ №174 від 01.06.2011 року передбачено, що керівник банку (філії, відділення), а також відповідальні особи в разі незабезпечення схоронності цінностей в касі банку несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з п.п.10.6. Положення про організацію операційно-касової роботи та систему контролю за дотриманням касової дисципліни в системі АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого Розпорядженням Правління Банку №119/2-РП від 27.07.2010 року при прийманні грошей і цінностей у сховище цінностей відповідальні особи сховища цінностей перевіряють: а) грошові банкноти повні, неповні і збірні пачки за кількістю корінців і надписами на накладках, а монету за надписами на ярликах, прикріплених до мішків; б) монету, перераховану і розфасовану за кількістю пакетів, тюбиків і в сумах, зазначених на них; в) грошові банкноти, попередньо підготовлені для видачі за надписами на ярликах, прикріплених до мішків (візків); г) іноземну валюту і валютні платіжні документи, сформовані за видами, номіналами і упаковані в порядку, встановленому Постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174, в повні, неповні і збірні пачки за кількістю корінців і надписами на накладках, а монету в опломбованих мішках за позначками на прикріплених до них ярликах; д) банківські метали поштучно; е) дорогоцінні метали за надписами на ярликах, прикріплених до мішків; є) чекові і вкладні книжки у справній упаковці друкарень або установ банків за пачками без поаркушного перерахуванням; ж) решта цінностей ( в умовних або номінальній оцінці) поштучно або поаркушно; з) відповідність фактичної наявності готівки та інших цінностей даним бухгалтерського обліку і залишкам, зазначеним у Книгах обліку готівки операційної каси й інших цінностей банку.

Відповідно до пп.10.10. вищевказаного Положення фактична наявність залишків готівкових коштів та цінностей в сховищі цінностей, виведених у книгах, щоденно підтверджується підписами відповідальних осіб сховища цінностей. Правильність залишків у Книзі обліку готівки операційної каси та інших цінностей при проведенні ревізії, пов»язаної зі зміною відповідальної особи сховища цінностей, підтверджується з моменту передачі готівки операційної каси до підписання акта ревізії не тільки особою, яка передає цінності, а і особою, яка їх приймає, окрім випадків, коли ревізія здійснюється у відсутності відповідальної особи (осіб) сховища цінностей, про що окремо відмічається в акті про проведену ревізію.

Пунктом 3.1.2. Положення про порядок проведення звірки та формування " Документів дня " в АТ " Райффайзен Банк Аваль ", затвердженого Розпорядженням правління Банку №103/1-РП від 22.06.2012 року, передбачено, що уповноважений виконавець (завідувач касою) в кінці операційного дня, після завершення виконання всіх операцій: здійснює відображення отримання готівки, бланків цінних паперів, бланків суворого обліку та інших цінностей в Книзі обліку прийнятих та виданих грошей і цінностей; здійснює відповідні програмні дії в ОДБ/ПК щодо приймання готівки від касирів та передачі готівки до сховища цінностей; формує звіти («Перегляд залишків каси» в БД " Атлант залишки по рахунках" системи KRD-WEB; «Обороти по платіжним картам» з ПЗ СОТА " Картка відділення "); роздруковує: Касовий журнал по приходу в національній валюті по підрозділу; Касовий журнал по видатку в національній валюті по підрозділу; Касовий журнал по приходу в іноземній валюті, окремо по кожній валюті, по підрозділу; Касовий журнал по видатку в іноземній валюті, окремо по кожній валюті, по підрозділу; Касовий журнал по приходу банківських металів, окремо по кожному металу, по підрозділу; Касовий журнал по видатку банківських металів, окремо по кожному металу, по підрозділу; Відомість оборотів банківських металів (в разі відсутності операцій з купівлі/продажу банківських металів та відсутності залишків банківських металів, Відомість оборотів банківських металів не друкується); Реєстр позабалансових операцій в сховищі по підрозділу; Реєстр проданих дорожніх чеків в іноземній валюті по підрозділу; Реєстр куплених дорожніх чеків в іноземній валюті по підрозділу; Реєстр прийняття до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті по підрозділу; здійснює звірку: фактичної наявності готівки з даними ОДБ/ПК (1001/1002) та касовою позицією відділення; фактичної наявності банківських металів (монет) з даними ОДБ/ПК (1101/1102) та Відомості оборотів банківських металів; фактичної наявності бланків цінних паперів, бланків суворого обліку та інших цінностей з даними ОДБ; відповідності залишків по рахунку 1002 згідно даних ПК Монах/ПК Агентство з даними звіту"

Перегляд залишків каси "БД " Атлант залишки по рахунках "; відповідності загальної суми операцій по кожному Касовому журналу відповідального виконавця з даними Касових журналів по підрозділу; даних Касових журналів по підрозділу з даними ОДБ/ПК (1001/1002/1101/1102); фактичної наявності та відповідності даних первинних документів за позабалансовими операціями та передуючих до них документів з даними Реєстру позабалансових операцій в сховищі по підрозділу; даних Звіту про відвантаження транзакцій з даними чеків/квитанцій РOS-терміналу/cp-POS по відмінених транзакціях; відповідності даних Звітів про відвантаження транзакцій (сума та валюта по видачі та поповненню ПК) з даними звіту "Обороти по платіжнім картам"; перевіряє проведення операції в ОДБ Банкмастер повторно за вірними реквізитами та з»ясовує причини повторного не проведення операції на підставі даних Службової записки на проведення видалення операції на рівні ЦО, факт перевірки засвідчує підписом на Службовій записці; факт проведення звірки та формування " Касових документів дня " засвідчує підписом на Касових журналах по підрозділу, Реєстрах по підрозділу, Відомості оборотів банківських металів, Звітах про відвантаження трансакцій, Титульному листі (Додаток 1); факт проведення звірки залишків по рахунках 1002, відкритих в ПК Монах/Агентство, підтверджує в БД " Атлант залишки по рахунках " на Web- сторінці системи KRD-WEB; виводить залишки готівки та інших цінностей в Книзі обліку готівки операційної каси й інших цінностей банку; Книзі обліку залишків бланків суворого обліку; в разі виявлення розбіжностей вживає заходи щодо їх усунення: в разі виявлення невідповідності записів по 1002 рахунку і касової позиції відділення в ОДБ Банкмастер, оформлює Службову записку встановленого зразка, узгоджує її з Уповноваженою особою та направляє до Service Desk для врегулювання ситуації на рівні підрозділу операційної вертикалі ЦО; в разі виявлення невідповідності, яка виникла з інших причин, копію Службової записки, яка надана до Service Desk, направляє до Управління бухгалтерського контролю на адресу ; в разі виявлення невідповідності фактичної наявності готівки та інших цінностей з даними ОДБ та Книг обліку, доповідає про факт невідповідності начальнику структурного підрозділу; в разі виявлення/встановлення інциденту операційного ризику/підозр на шахрайські дії з боку працівників Банку чи з боку третіх осіб, повідомляє Управління операційних ризиків у відповідності до вимог п. 2.18.

Таким чином, у п. 3.1.2. вказаного Положення зазначено про те, хто саме є уповноваженою особою банку для здійснення перелічених дій, а саме завідувач касою. Тому, доводи представників відповідача і третьої особи, що до таких уповноважених осіб відносяться і головні економісти, зокрема позивач, є безпідставними.

У період з 11 липня 2013 року до 13 листопада 2014 року наказом № 986 від 19 вересня 2014 року позивач була призначена разом з начальником відділу касового обслуговування Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції ОСОБА_9 відповідальними за сховище відділення у період з 22 вересня 2014 року. Наказом № 1030 від 29 вересня 2014 року з 30 вересня 2014 року відповідальними за сховищами призначено знову начальника відділення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Таким чином, за проміжок часу з 11 липня 2013 року до 13 листопада 2014 року позивач була призначена лише один раз відповідальною за сховище відділення, що знайшло підтвердження у ході розгляду справи. Твердження представників відповідача та третьої особи, що у проміжок часу фальсифікацій з грошовими коштами позивач призначалася відповідальною за сховище наказом № 716 від 31 липня 2013 року не знайшло своє підтвердження, оскільки вказаними особами не було надано зазначений наказ в оригіналі з зазначенням про доведення цього наказу до позивача (т. 3 а.с. а.с. 103, 104).

Заміна відповідального за сховище з начальника відділення ОСОБА_10 на ОСОБА_4 з 22 вересня по 29 вересня 2014 року у зв'язку з виробничою необхідністю, не знайшло своє підтвердження.

На час виконання ОСОБА_4 обов'язків відповідальної за сховище, а саме з 22 вересня 2014 року по 29 вересня 2014 року включно, окремий або додатковий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між банком та ОСОБА_4 - не укладався. Посилання представника відповідача та третьої особи на наявність укладеного між банком та позивачем 23 листопада 2012 року договору про індивідуальну повну матеріальну відповідальність, а звідси відсутність необхідності укладення нового чи іншого договору про таку відповідальність між банком та позивачем, як відповідальною за сховище, є безпідставними, оскільки договір від 23 листопада 2012 року стосувався забезпечення схоронності грошових коштів та цінностей з повною матеріальною відповідальністю позивача, як головного економіста, за її модульними обов'язками.

Вже 29 вересня 2014 року, на виконання наказу №1030 від тієї ж дати, ревізійною комісією у складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була проведена ревізія готівки та інших цінностей за результатами якої надлишків або нестачі виявлено не було; зауваження ревізійної комісії були відсутні; відбулася зміна відповідальних осіб сховища: ОСОБА_4 передала ОСОБА_10 цінності, ключі та печатку; новими відповідальними особами сховища цінностей були визначені начальник відділу касового обслуговування ОСОБА_9 та начальник ЦКВ банку ОСОБА_10

Таким чином, за період часу, в який позивач виконувала обов'язки особи, відповідальної за схоронність готівки і цінностей у грошовому сховищі та на експозиції ЦКВ банку, будь-яких нестач готівки та інших цінностей виявлено та задокументовано не було, фактична наявність готівки та цінностей, що знаходились в сховищі відповідала даним обліку ( т. 1 а. с. 39-40 ).

Наказами за № 676 від 26 червня 2014 року, № 795 від 28 липня 2014 року, № 899 від 21 серпня 2014 року, № 900 від 21 серпня 2014 року ОСОБА_4 було призначено головою комісії з прийому-передачі грошової готівки і цінностей, що зберігаються в грошовому сховищі та на експозиції відділення, тобто і за цими наказами остання здійснювала контрольно-ревізійні функції, під звіт грошові кошти не передавалися.

Відповідно до ст.1351 КЗпП України договори про повну матеріальну відповідальність укладаються лише у письмовій формі з працівниками (що досягли 18років), які обіймають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажом (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Як зазначено у статті 1351 КЗпП України, перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Однак, станом на день розгляду справи в Україні діє Перелік посад і робіт, котрі заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на схов, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28грудня 1977 року №447/24, в якому відсутня така посада як головний економіст. Кабінет Міністрів України такий перелік до теперішнього часу не визначив, не затвердив та не наділив відповідними повноваженнями щодо такого будь-які підприємства, організації та установи, зокрема, відповідача.

Ст.1351 КЗпП України є імперативною нормою, оскільки категорично формулює правило про припустимість укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність лише з працівниками, що обіймають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Якщо ж до трудових обов'язків працівників такі функції не входять, укладення договору про повну матеріальну відповідальність суперечитиме закону, хоч би посада, яку обіймає працівник, або робота, яку він виконує, і була зазначена у Переліку №447. А отже, відповідно до вказаної норми договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися, якщо є одночасно дві умови: - наявність посади, яку працівник обіймає, або роботи, котру він виконує, у Переліку №447; - виконання обов'язків згідно з посадою, а також роботи за фахом має бути безпосередньо пов'язане зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням в процесі виробництва довірених працівникові цінностей.

Таким чином, лише формальний підхід (наявність посади або роботи в Переліку №447) не дає підстав для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов'язки.

Сам факт укладення договору про повну матеріальну відповідальність з позивачем не може бути підставою для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності, якщо він не підпадає під категорію працівників, з якими роботодавець згідно із законодавством може укладати такий договір. Так, Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам» від 29грудня 1992 року №14 роз'яснив, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею1351КЗпП може бути укладено такий договір, та чи укладали його. Коли нема цих умов, на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Аналізуючи наведені обставини, у тому числі перелік та обсяг повноважень позивача, як головного економіста, та факти прийняття участі позивача у внутрішніх комісіях при перепризначенні відповідальних за сховище відділення, відповідальною за сховище у період з 22 вересня по 30 вересня 2014 року, а також за проміжок часу з 11 липня 2013 року по 13 листопада 2014 року, коли, як зазначалося у звіті були вчинені фальсифікації з грошовими коштами, суд вважає, що позивач безпосередньо не обслуговувала грошові кошти та цінності, такі операції не становили основний зміст її трудових обов'язків, не виконувала обов'язки касира чи завідувача касою. Крім того, позивач за характером своїх трудових обов'язків, не відносилася до основного кола працівників відділення банку, які безпосередньо обслуговували грошові та товарні цінності. Суд вважає, що позивач, виконуючи посадові обов'язки головного економіста і додаткові обов'язки при входженні до складу комісії при здійсненні ревізії при перепризначенні відповідальних за сховище відділення та, будучи відповідальною за сховище, за відсутності конкретного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, як відповідальної за сховище відділення, та відсутності передачі безпосередньо грошових та товарних цінностей під звіт, не могла бути суб'єктом звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Факт виявлення нестачі цінностей не є підставою для визнання вини ОСОБА_4 та звільнення її в зв'язку з цим із роботи за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України без з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, а також, що позивач не може відноситися до працівників, на яких у відповідних випадках поширюється дія п.2 ст. 41 КЗпП України, як до осіб, які здійснюють функції охорони або обліку.

При звільненні ОСОБА_4 адміністрацією відповідача було допущено порушення ст. 43 КЗпП України.

Так, згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового комітету.

Подання до профспілкового комітету Полтавської обласної дирекції АТ " Райффайзен Банк Аваль " про надання згоди на звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст.41 КЗпП України було внесено 02 лютого 2015 року (т. 1 а.с. 224).

04 лютого 2015 року на засіданні профспілкового комітету, куди були запрошені і приймали участь позивач та представник адміністрації відповідача, профспілковий комітет прийняв рішення про відмову у задоволенні подання адміністрації на звільнення ОСОБА_4 за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Таке рішення було прийнято більшістю голосів членів профспілкового комітету і мало, конкретне обґрунтування відмови з посиланням на норми чинного законодавства України та акти банку (т. 1 а.с. 225-227).

11 лютого 2015 року адміністрація відповідача в особі ОСОБА_5, повторно звернулася до профспілкового комітету з тотожним поданням з тих же самих підстав і з тим же самим обґрунтуванням щодо надання згоди на звільнення позивача за вказаною нормою (т. 3 а.с. а.с. 129-130).

13 лютого 2015 року на засіданні профспілкового комітету, куди були запрошені і приймали участь тільки представники адміністрації і не була запрошена ОСОБА_4, чим була позбавлена можливості представляти власні інтереси, профспілковий комітет рівними голосами, але, при цьому переважаючим голосом був голос голови профспілкового комітету, прийняв рішення про надання згоди на задоволення подання та надав згоду адміністрації на звільнення ОСОБА_4 за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України (т. 1 а.с. 28-29).

Вказане підтверджує, що мало місце не тільки порушення вимог ст. 43 КЗпП України, якою не передбачається та прямо не встановлено право адміністрації підприємства щодо повторного звернення з тотожним поданням про звільнення працівника з тих же самих підстав у разі наявності попередньої відмови цього профспілкового комітету у наданні згоди при розгляді першого подання, а і порушення ст. 12 Закону України " Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності ", а саме, що мало місце втручання адміністрації відповідача в діяльність профспілкового комітету Полтавської обласної дирекції АТ " Райффайзен Банк Аваль " шляхом внесення повторного подання і тиску на профспілковий комітет з врахуванням тієї обставини, що головою профспілкового комітету є головний бухгалтер Полтавської обласної дирекції банку ОСОБА_14, дружина якого ОСОБА_15 є працівником відділу перевірок управління аудиту Служби аудиту Полтавської обласної дирекції цього банку і приймала участь у ревізії Центрального Кременчуцького відділення у травні 2014 року, коли не було виявлено факт нестачі коштів у сховищі відділення, та у листопаді 2014 року, коли було виявлено факт нестачі коштів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із роз'ясненнями, наданими в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31березня 1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган.

Взявши до уваги вищевикладене, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачі не подали належних та допустимих доказів на спростування встановлених обставин, підтвердження законності звільнення ОСОБА_4 з роботи, відсутності вини у заподіянні моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Розгляд справи проведений місцевим судом з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі представника Бухонкіна Євгена Володимировича - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис) Ю.М. Винниченко

Судді: (підпис) Корнієнко В.І. (підпис) Одринська Т.В.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.М.Винниченко