Номер провадження: 22-ц/785/2264/15
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Короткова В.Д., Комаровської Н.В.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року, -

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

11.11.2010 року з вини відповідачки ОСОБА_3 , яка проживає поверхом вище за адресою: квартира АДРЕСА_2 була затоплена його квартира гарячою водою. Причиною затоплення послужило, згідно акту ЖЕД-3 від 15.11.2010 року, халатність мешканців квартири №301, а саме: зірвало гайку з водомірного вузлу після вентилю, встановленого самостійно мешканцями квартири № 301.

В результаті тривалого протікання води в квартирі позивача відбулося намокання стелі, стін і підлоги у кімнаті, кухні, коридорі.

Позивач остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь майнову шкоду у розмірі 10642,40 грн. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн..

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, просив визнати поважними причини пропуску позовної давності.

Представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив суд застосувати строки позовної давності.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено через пропуск строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ,посилаючись на вимоги ч.4 ст.267 ЦК України виходив з того, що ОСОБА_2 обґрунтовано звернувся до суду з позовом до відповідачів ,проте пропустив строк позовної давності ,а підстав для поновленню строку позовної давності матеріали справи не містять.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна з наступного .

В квартирі АДРЕСА_2, розташованій на третьому поверсі зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.92-95). Вказана квартира перебуває в комунальній власності, договір на комунальні послуги укладено з ОСОБА_3 та відповідачі є наймачами вищенаведеної квартири.

11.11.2010 року з вини відповідачки ОСОБА_3 , була затоплена квартира позивача гарячою водою. Згідно акту ЖЕД-3 від 15.11.2010 року, причиною затоплення послужило халатність мешканців квартири №301, а саме: зірвало гайку з водомірного вузлу після вентилю, встановленого самостійно мешканцями квартири № 301,що підтверджується актами (а.с. 7,8).

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 433/24 від 24 червня 2014 року причина залиття квартири АДРЕСА_3, яке сталося 11.11.2010 року полягає в проникненні гарячої води крізь міжповерхневе перекриття внаслідок виривання гайки на водомірному вузлі квартири АДРЕСА_4.

Вартість ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_3 в нині діючих цінах на будівництво складає 7652 грн.

Розмір матеріальної шкоди, нанесений залиттям квартири АДРЕСА_3 складає 7325,84 грн. (а.с.46-48).

Представником відповідачів надана заява про застосування строку позовної давності (а.с.79-80, 96-97, 142).

Відповідно до довідки ЖЕД № 3 від 17.09.2014 року в квартирі АДРЕСА_5 проживала та була зареєстрована ОСОБА_9, яка померла 30.11.2005 р.

Відповідно до пояснень позивача ,наданих колегії суддів ,вбачається ,що він є сином померлої ОСОБА_9, проте проживає АДРЕСА_8, в квартиру померлої матері не вселявся та квартирою не користується , спадщину після смерті матері прийняв ,проте в день смерті матері були викрадені у нього документи , надати докази того,що він є власником квартири АДРЕСА_6 не може.

Суд першої інстанції посилався на те ,що позивач є власником квартири № 201 ,що підтверджується технічним паспортом (а.с.5-8), проте суд першої інстанції не звернув уваги на те ,що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом та відповідно до наявного технічного паспорту вбачається ,що технічний паспорт виготовлений станом на 03.08.1998 року ,в той час ОСОБА_9 померла лише у 2005 року.

Колегія суддів не приймає до уваги довідку ЖЕД № 3 № 4721 від 17.09.2014 року ,як доказ набуття позивачем права власності на квартиру №201 ,оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації .

В матеріалах справи наявне свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане позивачу лише на грошові внески у розмірі 7404 грн.18 коп.(а.с.35).

Позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані , а матеріали справи не містять докази набуття права власності на квартиру АДРЕСА_7 та права звернення до суду з позовом ,як власника квартири , або користувача квартирою , якому спричинена шкода , відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково вважав обґрунтованими позовні вимоги проте відмовив у задоволенні позову через сплив строку позовної давності.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.Д. Коротков

Н.В. Комаровська