Провадження № 2/520/963/15
23.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.
при секретарі - Камінській О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс 2012» про визнання запису про звільнення з роботи недійсним, -
ОСОБА_1, зменшивши позовні вимоги просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним запис стосовно звільнення його з займаної посади, виконаний на сторінці 12-13 у трудовій книжці серії НОМЕР_1. При цьому позивач посилається на те, що 06 вересня 2012 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Зевс 2012» на посаду заступника директора, обов'язки директора зібранням засновників було покладено на ОСОБА_2. Виявивши бажання розірвати трудові відносини з відповідачем, 12 вересня 2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву про звільнення з займаної посади. Позивач зазначив, що відповідач, в особі директора ОСОБА_2, категорично відмовляється від зустрічі з ним, крім того не виконав обов'язку, передбаченого ст. 47 КЗпП України, а зроблений в трудовій книжці запис під №16 від квітня 2013 року є недійсним, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглядати за його відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, за даними записів в трудовій книжці, наказом від 06 вересня 2012 року за №2 ОСОБА_1 прийнятий на посаду заступника директора в ТОВ «Зевс 2012» з 06 вересня 2012 року, про що зроблено запис №15.
Згідно запису в трудовій книжці, посвідченого печаткою Товариства без підпису директора, згідно наказу №3 в квітні 2013 року ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
Відповідно до п.п.2.3, 2.27 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Згідно п. 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.
Однак, у судовому засіданні було встановлено, що наказ про звільнення позивач не отримував, що також підтверджується листом начальника територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 18 листопада 2013 року, з якого вбачається, що, станом на момент проведення перевірки ТОВ «Зевс 2012» заяви ОСОБА_1 на прийняття на посаду та звільнення з посади та накази на прийняття та звільнення з посади, відсутні, що не відповідає вимогам ст. 24 КЗпП України, якою визначено, що укладення трудового договору оформляється наказом. Крім того, як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, запис про звільнення датований квітнем 2013 року, тобто відсутня дата звільнення, незрозуміло ким зроблений запис про звільнення, оскільки відсутній підпис керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи.
При таких обставинах, суд вважає, що зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10,11,60,158,212,213,215,218,224-226 ЦПК України, ст. ст. 38, 47 КЗпП України, суд, -
Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати недійсним запис №16 стосовно звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора ТОВ «Зевс 2012», виконаний на сторінці 12-13 у трудовій книжці серії НОМЕР_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі, в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Огренич І. В.