Справа № 465/8653/13 Головуючий у 1 інстанції: Дзендзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/99/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Брикайло М.В.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ЛКП "Затишне" та ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2014 року у справі за позовом ЛКП "Затишне" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановила:

4 вересня 2013 року Львівське комунальне підприємство "Затишне" (далі- ЛКП "Затишне") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що квартира АДРЕСА_1 на обслуговуванні ЛКП "Затишне". Станом на квітень 2013 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 12 525,20 грн. Позивач просив задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЛКП "Затишне" заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5324 (п'ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЛКП "Затишне" судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили ЛКП "Затишне" та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ЛКП "Затишне" посилається на незаконність на необгрунтованість рішення суду. Вказує, що відповідач протягом усього часу існування заборгованості здійснював оплату наданих житлово-комунальних послуг, тим самим визначаючи існування заборгованості та наявність договірних відносин між ними. В даному випадку це є підставою до застосування ст. 264 Цивільного Кодексу України про переривання перебігу позовної давності.

Просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з відповідача скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 12525,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушеня судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що між сторонами немає укладеного в належній письмовій формі договору та не погоджено умови такого, що автоматично виключає наяність будь-яких грошових зобов'язань у відповідача перед позивачем. Крім того, зазначає, що незрозуміло на якій підставі суд першої інстанції вважає послуги про які зазначає позивач наданими. Послуги він не отримував, оскільки проживає за іншою адресою, а у спірній квартирі не проживав за спірний період з вини ЛКП "Затишне".

Просить рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 5324,40 грн. заборгованості та прийняти в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги ЛКП "Затишне", заперечення ОСОБА_3 та його пояснення на підтримання своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ЛКП "Затишне" слід відхилити, а ОСОБА_3 апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в повній мірі зазначеним вимогам не відповідає.

Встановлено, що в обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 на обслуговуванні ЛКП "Затишне". Станом на квітень 2013 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 12 525,20 грн.

Районним судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ЛКП "Затишне", який є виконавцем з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та інших комунальних послуг.

Згідно копії довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, який перебуває у комунальній власності (а.с. 8).

Суд вказав, що власник квартири зобов'язаний укласти договір про надання житлово- комунальних послуг та оплачувати їх і така правова позиція висловлена в ухвалі ВСУ від 06.08.2008 р. у справі за позовом ДП "Моноліт-Сервіс" до Особи №1 про укладення договору на надання житлово-комунальних послуг та стягнення суми заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Враховуючи, що сплив позовної давності, застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові, суд задовольнив позов частково на суму 5324 грн. 40 коп.

Однак такі висновки суду в повній мірі не відповідають обставинам справи.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтями 20, 21 Закону України " Про житлово- комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово- комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово- комунальних послуг, підготовленого на основі Типового договору, а також оплата житлово- комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом ( п.п. 1, 5 ст. 20 Закону), а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про житлово- комунальні послуги.

Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністів України № 572 від 08.10.1992 р. в редакції постанови КМ України № 45 від 24.01.2006 р.

Оскільки обов'язок споживача житлово-комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово- комунальних послуг.

З врахуванням наведеного судова колегія визнає безпідставними доводи апелянта ОСОБА_3 про підставу відмови в позові - відсутність договірних зобов'язань між сторонами.

Встановлено, що представник відповідача в судовому засіданні районного суду проти позову заперечила, подала до суду письмові заперечення в яких зазначила, що в другому кварталі 2006 року розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №1247 в квартирі № 7 та й в усьому будинку по АДРЕСА_1 було вирішено демонтувати центральне опалення та влаштувати індивідуальні системи опалення в кожній квартирі. З часу відключення опалення в 2006 році квартира відповідача стала непридатною до використання згідно з призначенням. Відповідач не має коштів відремонтувати квартиру та відповідно з 2006 року не проживає в ній.

Провіряючи ці посилання представника відповідача та пояснення самого відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, судовою колегією встановлено наступні обставини.

23 липня 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 зверталися з позовом до Львівського комунального підприємства "Затишне" та Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії. Позивачі зазначали, що проживають у АДРЕСА_1. У зв'язку з ліквідацією в 2006 році котельні, яка знаходилася в аварійному стані, в їх будинку було демонтовано централізоване опалення і Львівською міською радою Франківській районній адміністрації було виділено необхідні кошти для облаштування в квартирах будинку, в тому числі і їх квартирі, автономного опалення. Посередником між Франківською районною адміністрацією та підрядною організацією, яка мала виконати монтажні роботи, виступило ЛКП "Затишне", яке мало підготовити необхідну технічну документацію. Однак, у їх квартирі автономне опалення влаштовано не було по причині наявної в них заборгованості по сплаті послуг з теплопостачання. Через відсутність опалення в квартирі було порушено температурний режим, що призвело до виникнення пошкоджень - стіни і стелі квартири були вражені грибком, відбулося масове осипання штукатурного шару. За таких обставин вони змушені були за власні кошти провести ремонт квартири. Посилаючись на те, що неправомірною бездіяльністю відповідачів їм завдано майнової та моральної шкоди, позивачі просили стягнути з них 28 950 грн. майнової та 8 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також зобов'язати виготовити проектно-кошторисну документацію на влаштування в їх квартирі автономного опалення та змонтувати таке.

20 травня 2009 року рішенням Франківського районного суду м. Львова позов було задоволено частково. Стягнуто з ЛКП "Затишне" на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 28 950 грн. майнової та 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Зобов'язано Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради виготовити проектно-кошторисну документацію на влаштування автономного опалення та змонтувати таке в квартирі (справа № 2-262/09 Франківського районного суду м. Львова).

19 жовтня 2009 року рішенням Апеляційного суду Львівської області рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовної вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди було змінено. Ухвалено стягнути солідарно Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ЛКП "Затишне" на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 28 950 грн. майнової та по 2 000 грн. на кожного на відшкодування моральної шкоди. В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалося і в апеляційному порядку не перевірялося.

16 червня 2010 року ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України було задоволено касаційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та рішення Франківського районного суду м.Львова від 20.05.2009 року в частині вирішення позовної вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, а також рішення апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2009 року скасувано і передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

27 жовтня 2011 року Франківським районним судом м. Львова у справі № 2-262/09 було винесено нове рішення, відповідно до якого позов було задоволено частково та стягнуто з ЛКП "Затишне" на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 10 858,30 грн. матеріальної шкоди, 350,00 грн. судових витрат, а загалом 11 208,30 грн.

30 січня 2012 року відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області дане рішення залишено без змін.

23 травня 2014 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова заяву представника Львівського комунального підприємства "Затишне" про поворот виконання рішення суду відповідно до ст.380,381 ЦПК України було задоволено.

Допущено поворот виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.05.2009 року шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛКП "Затишне" безпідставно стягнутих коштів в розмірі 22091,70 грн (двадцять дві тисячі дев'яносто одна гривень 70 копійок).

28 липня 2014 року ухвалою апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилено, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі по справі, яка є предметом даного судового розгляду, ОСОБА_3 вказує, що суд не здобув жодних доказів того, що він проживає в будинку АДРЕСА_1, а тому стягнення оплати за послуги, які він не отримав, так як не живе в будинку, є протизаконним.

Судова колегія прийшла до висновку, що ці посилання заслуговують на увагу з врахуванням наступного.

Встановлено, що в рішенні Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2009 року в справі № 2-262/09 та в рішенні Апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2009 року визнано вину ЛКП "Затишне" та Франківської районної адміністрації у не встановленні системи індивідуального опалення в квартирі позивачів, які неодноразово звертались із заявами про встановлення у їхній квартирі індивідуальної системи опалення на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації від 20.07.2006року за №1247, ухвал Львівської міської ради за №989 від 05.07.2007року та за №1139 від 20.09.2007року.

З вини ЛКП "Затишне" в квартирі позивачів виникли пошкодження, які утворилися внаслідок демонтування котельні, що призвело до порушення температурного режиму експлуатації приміщень (обігрів проводився локально), на внутрішніх поверхнях утворювався стійкий конденсат, який спричинив масове зволоження штукатурного шару стін та стель, пораження грибком (чорні та бурі плями), змінився структурний шар штукатурки та відбулася втрата еластичності розчину, внаслідок чого спостерігалося масове осипання штукатурного шару.

ЛКП "Затишне" та Франківська районна адміністрація не оскаржували вказане рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2009 року в частині зобов"язання Франківську районну адміністрацію ЛМР виготовити проектно-кошторисну документацію на влаштування індивідуального опалення та змонтувати індивідуальне опалення в квартирі.

В послідуючому Франківським районним судом м. Львова 27 жовтня 2011 року у справі № 2-262/09 було винесено нове рішення, яке залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2012 року, стягнуто з ЛКП "Затишне" на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 10 858,30 грн. матеріальної шкоди.

30 січня 2012 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області це рішення суду залишено без зміни.

При цьому Апеляційний суд вказав, що розглядаючи спір, ухвалюючи рішення і частково задовольняючи позовні вимоги, суд підставно і обґрунтовано виходив наявність чотирьох умов для покладення обов'язку відшкодування на завдавача шкоди, визначивши таким ЛКП „Затишне", тобто наявності шкоди на таку суму, протиправності дій відповідача, причинного зв'язку та вини відповідача.

У вказаних судових рішеннях зазначено про не проживання ОСОБА_3 в спірній квартирі було з вини ЛКП "Затишне".

В рішенні Франківського районного суду м. Львова 27 жовтня 2011 року зазначено, що на час розгляду справи автономне опалення у квартирі змонтоване, працює, технічна документація виготовлена.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином встановлено, що не проживання ОСОБА_3 в спірній квартирі було внаслідок неправомірних дій ЛКП "Затишне".

Крім того в засіданні судової колегія по даній справі, яка є предметом апеляційного розгляду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили вказані обставини.

ОСОБА_2 також представила копії квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг, які надсилались ОСОБА_3 в період з лютого 2011 року по жовтень 2014 року.

З цих квитанцій вбачається, що складові тарифу на послуги з утримання будинку включали в себе оплату за вивезення твердих побутових відходів та електроенергію місць загального користування.

В той же час відповідно до довідки ЛКП "Затишне" № 91 від 29.01.2015 року у зв'язку з не проживанням ОСОБА_3 в квартирі ЛКП "Затишне" припинило нарахування за такі послуги, як вивезення твердих побутових відходів та електроенергію місць загального користування.

Отже ЛКП "Затишне" на даний визнає поважність причин не проживання ОСОБА_3 в квартирі.

В засіданні судової колегія по даній справі ОСОБА_3 пояснив, що хоча автономне опалення у квартирі змонтоване в жовтні 2011 року, однак через його матеріальний стан ремонт квартири не був закінчений, а тому він не проживав в квартирі у вказаний позивачем період.

Судова колегія враховує те, що сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. Обов'язок по оплаті за надані послуги перед особами, які надають такі послуги, власник квартири має нести незалежно від користування нею.

В той же час згідно зі статтею 614 ЦК Україниособа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Саме така правова позиція є в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № №6-170цс12.

В постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № №6-170цс12 зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання

Аналогічна правова позиція є в постанові Верховного Суду України № 6-6цс13 від 27 березня 2013 року. Зокрема вказано, що згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"яковим для всіх суб"єктів владних повноважень та для судів України. Суди зобов"язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Таким чином встановлено, що відповідач ОСОБА_3 довів, що послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій не отримував, оскільки проживає за іншою адресою, та у спірній квартирі не проживав за спірний період з вини ЛКП "Затишне".

Отже відповідно до вимог ст. 614 ЦК УкраїниОСОБА_3 звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання.

З врахуванням наведеного судова колегія прийшла до висновку, що при таких обставинах апеляційну скаргу ЛКП "Затишне" слід відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити та рішення суду слід скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307ч.1 п.2, 309ч.1 п.п.2-4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ЛКП "Затишне" - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

В позові ЛКП "Затишне" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.