Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.

Нагорняка В.А., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківський міськмолокозавод», ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківський міськмолокозавод» (далі - ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод»), ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» (далі - ПАТ «СК «Крона») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач посилався на те, що 18 січня 2014 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки ГАЗ-5312, що належить на праві власності ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод», допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом марки «Опель Кадет». На місце ДТП також прибули представники Львівської філії ПАТ «СК «Крона», з якими у відповідача був укладений договір цивільно-правової відповідальності. Однак Львівська філія ПАТ «СК «Крона» до цього часу не виплатила йому страхове відшкодування.

Згідно зі звітом від 21 квітня 2014 року вартість майнового збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Опель Кадет», становить 25 340 грн 44 коп.

Враховуючи вказане, позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів реальну вартість майнової шкоди в розмірі 30 561 грн 07 коп. з врахуванням індексу інфляції з лютого по грудень 2014 року; пеню в розмірі 1 813 грн 11 коп. за 98 днів прострочення у виплаті страхового відшкодування; 680 грн витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП та судовий збір.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Крона» на користь позивача 25 340 грн 44 коп. матеріального збитку, 680 грн витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП та 1 813 грн 11 коп. неустойки за несплату страхової виплати, а всього - 27 833 грн 55 коп. майнової шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «Крона», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову в розмірі 15 543 грн 04 коп.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 18 січня 2014 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки ГАЗ-5312, що належить на праві власності ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод», допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 транспортним засобом марки «Опель Кадет».

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2014 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Івано-Франківський міськмолокозавод» на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Крона», що підтверджено страховим полісом № АС/2249235, в межах ліміту 50 тис. грн без франшизи.

Згідно зі звітом від 28 січня 2014 року № 17/14 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику транспортного засобу марки «Опель Кадет», державний номерний знак НОМЕР_1, становить 25 340 грн 44 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи звіт від 28 січня 2014 року № 17/14, виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25 340 грн 44 коп. матеріального збитку.

Апеляційний суд погодився із мотивами та висновками суду першої інстанції, пославшись при цьому на те, що ремонт пошкодженого автомобіля є обґрунтованим, оскільки його ринкова вартість згідно зі звітом про оцінку перевищує вартість відновлюваного ремонту.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Суди в повній мірі цих обставин у справі не з'ясували та, вирішуючи питання щодо розміру збитків, які підлягають стягненню, залишили поза увагою, що згідно зі звітом від 28 січня 2014 року № 17/14 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику транспортного засобу марки «Опель Кадет», державний номерний знак НОМЕР_1, становить 25 340 грн 44 коп.

При цьому ринкова вартість вказаного транспортного засобу також становить 25 340 грн 44 коп.

Відповідно до довідки про можливу вартість пошкодженого колісного транспортного засобу від 28 січня 2014 року № 1з/14, вартість аварійного (несправного) транспортного засобу марки «Опель Кадет», державний номерний знак НОМЕР_1, становить 9 797 грн 40 коп.

Суди попередніх інстанцій на порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не надали належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, а саме: звіту про вартість матеріального збитку та ринкову вартість автомобіля і довідці про вартість автомобіля у пошкодженому стані. Тобто суди не перевірили економічної обґрунтованості відновлювального ремонту автомобіля позивача, а тому дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Крона» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

В.А. Нагорняк

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко