Справа № 462/2318/10 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/5954/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

секретаря Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість у розмірі 113503,95 доларів США, що еквівалентно 898951 грн. грн. 28 коп. та 1820 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки існують обставини, що мають істотне значення для справи і не були повідомлені позивачем у суді першої інстанції.

На думку апелянта, суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права та неповно з»ясував обставини, які мають значення для справи.

Вважає істотною обставиною для скасування рішення покладення судових витрат на відповідачі у сумі 1820,00 грн. за подання позову, при цьому рішення та позов відображається у валюті, а саме у доларах США.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2010 рокув частині стягнення державного мита у розмірі 1820 грн.

Представник позивача ПАТ «ВіЕс Банк» та представник відповідача ОСОБА_3, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 129, 130), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Відповідач ОСОБА_2 викликався в судове засідання та не з»явився, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось в суд за закінченням терміну зберігання (а.с. 131).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Оскаржуючи рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2010 року апелянт фактично не погоджується з таким в частині стягнення судових витрат, тому перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги за правилами ст. 303 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є ЗУ «Про судовий збір».

Разом з цим, станом на день ухвалення рішення питання, що стосувались судових витрат, регулювались Декретом Кабінету міністрів України «Про державне мито».

Згідно із п. а ч. 1 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито» розмір державного мита із позовних заяв встановлений в межах 1 відсотка ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. № 1258 визначено розміри витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ.

Сума витрат інформаційно-технічного забезпечення судових процесів у справах позовного провадження з розгляду спору майнового характеру становила 120 грн. (п. 1 Розіду 1).

Колегією суддів встановлено і це вбачається з метеріалів справи, що при зверненні з позовом позивач сплатив держмито в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 5, 6).

Таким чином розглядаючи спір та вирішуючи питання судових витрат, суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, правильно стягнув з відповідача ОСОБА_2 в користь ПАТ «Фольксбанк» 1820 грн. понесених судових витрат, з яких 1700,00 грн. - державне мито та 120,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Доводи апелянта про неправомірне стягнення судових витрат у гривнях, оскільки ціна позову визначалася в іноземній валюті, є безпідставними, оскільки з врахуванням приписів ст. 533 ЦК України, позивач, звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором вірно визначив ціну позову як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, сплатив максимальний розмір судового збору у гривнях, а суд першої інстанції, з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, правильно стягнув з відповідача ОСОБА_2 в користь ПАТ «Фольксбанк» понесені судових витрат.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не подано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2010 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

А.В. Федоришин