Справа № 459/1889/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/5789/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Бадівської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 01 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «ПРИЗМА», Моторно (транспортного) страхового бюро України, ВАТ НАСК «Оранта», треті особи: ОСОБА_4, УДАІ МВС України у Львівській області в особі ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Червонограда, Сокальського та Радехівського районів при ГУ МВСУ у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01 липня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення зазначеного вище позову.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, та без врахування роз'яснень Пленуму Верховного суду України з даного приводу.

Апелянт зазначає, що між нею та відповідачами ОСОБА_3 та ТОВ «ПРИЗМА» дійсно виник спір, оскільки у ДТП їй та її дочці було завдано значні тілесні ушкодження, які в подальшому привели до моральних страждань, що ніким не може заперечуватись, а тому у суду є достатньо підстав для задоволення її позовних вимог до відповідачів про солідарне відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн.

Апелянт стверджує, що реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її позовних вимог в повному обсязі ОСОБА_3 полягає у тому, що ? частка квартири АДРЕСА_1 є його єдиною власністю, на яку у випадку задоволення її позовних вимог можливо буде звернути стягнення.

Апелянт також зазначає, що загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її позовних вимог ТОВ «ПРИЗМА» полягає у тому, що заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. солідарно з ТОВ «ПРИЗМА» та ОСОБА_3 є досить значною, а тому ТОВ «ПРИЗМА» спробує відчужити кошти та вклади, належні підприємству у банках та інших фінансових установах, щоб уникнути звернення стягнення на них в ході примусового виконання рішення суду.

Апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року (далі Постанова), згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відмовляючи у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду лише повідомлення Червоноградського МБТІ, з якого вбачається, що за ОСОБА_3 на праві власності зареєстрована 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 (відомості щодо нерухомого майна бралися виключно із матеріалів інвентаризаційної справи), а не відомості Державного реєстратора, за ким зареєстрована відповідна нерухомість.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки суд не врахував, чи можуть такі дані бути отримані позивачем щодо частки майна належної на праві власності відповідачу та не вжив відповідних заходів для з'ясування зазначених обставин або не скористався правом вирішити це питання на підставі наданих позивачем доказів, маючи повноваження в подальшому скасувати такий вид забезпечення позову за умови подачі суду доказів про іншого власника зазначеної частки нерухомого майна.

За наведених вище обставин, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для вирішення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частки квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3, а тому оскаржену ухвалу в цій частині належить скасувати та направити в цій частині питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті оскаржена ухвала суду відповідає нормам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відтак, в цій частині ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1, 3 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 01 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частки квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 скасувати та направити в цій частині питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.