АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №642/6188/13-ц
Провадження №22ц/790/8480/14;
№22-ц/790/358/15 Головуючий 1 інст. - Скляренко С.О.
Категорія: право власності Доповідач - Гуцал Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2014 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 31 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційного відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, Харківської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентарізації» про перерозподіл частки у праві власності, визнання права власності та аналювання правової реєстрації,-

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Реєстраційного відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ХМУЮ, Харківської міської ради, третя особа: КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про перерозподіл частки у праві власності, визнання права власності та анулювання правової реєстрації.

Просила скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 29/100 часток будинку АДРЕСА_1, та перерозподілити частки у праві власності, визнавши за нею право власності на весь будинок.

Посилалась на те, що рішенням Виконкому Ленінської райради № 154/19 від 07 жовтня 1969 року було здійснено перерозподіл ідеальних часток права власності в домоволодінні АДРЕСА_1, за яким частка ОСОБА_4 була визначена як 29/100, а частка ОСОБА_5 склала 71/100. У 1975 році ОСОБА_6 з чоловіком ОСОБА_4 отримали державну квартиру. Частина земельної ділянки, що перебувала у користуванні останніх надана в користування ОСОБА_5 Відповідно до рішення Виконкому Ленінської райради № 146/14 від 05 серпня 1980 року ОСОБА_5 отримав дозвіл на знесення нежилої частини будинку АДРЕСА_1, як такої, що визнана аварійною. Згідно документації КП «Харківське МБТІ» право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_7 - 29/100 часток на підставі договору дарування від 25 серпня 1972 року та за ОСОБА_8 - 142/200 часток на підставі свідоцтва про право власності від 05 серпня 1988 року.

У 2010 році ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої ОСОБА_8, та отримала відповідне свідоцтво тільки на 71/100 часток житлового будинку, хоча частина будинку, на яку приходилось 29/100 часток, була знищена. Оскільки ОСОБА_7 померла у 1979 році і спадщина після неї ніким не прийнята, позивач вважає, що її право підлягає захисту, шляхом перерозподілу часток та визнання за нею права власності на весь будинок.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 31 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Як на одну з підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 суд послався на те, що у спірному будинку має місце самовільне переобладнання.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Просила скасувати рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 31 січня 2014 року за нововиявленими обставинами та ухвалити нове, яким:

· скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_7 на 29/100 частин будинку АДРЕСА_1;

· перерозподілити частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1, визнавши право власності ОСОБА_1 на весь будинок.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що 11 вересня 2014 року вона отримала технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, яким підтверджується факт відсутності самочинного будівництва, самочинного переобладнання спірного будинку. Ці обставини існували на день розгляду справи у Ленінському районному суді м. Харкова і спростовують неактуальні відомості, зазначені у технічному паспорті станом на 06 вересня 2012 року. Ця обставина, на думку заявника, є нововиявленою та такою, що спростовує висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність самочинного будівництва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2014 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а її заяву задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які брали участь у справі, ухвалу суду не оскаржили.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали. Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, в особі свого представника, вважала скаргу необгрунтованою, надала письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Інші особи, які брали участь у справі до суду не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1, п.п.1,2, ч.2 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Згідно роз`ясень, що містяться у п.п.3, 5, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими у розумінні ч.1, п.п.1,2, ч.2 ст.361 ЦПК України.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Сам по собі факт отримання позивачем після постановлення судових рішень у справі, технічного паспорта, яким за твердженням заявника підтверджується факт відсутності у спірному будинку самочинних будівництва та переобладнання, не є нововиявленою обставиною у розумінні зазначених вище норм права. Факт наявністі чи відсутності у спірному домоволодінні самочинних перебудов входив у коло доказування по справі, але жодних доказів на підтвердження того, що ці обставини не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи заявник суду не надала.

Неповне встановлення фактичних обставин може бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному і касаційному порядку, а не для його перегляду за ново виявленими обставинами.

Керуючись ст.ст.303, 304, ч.1 ст.312, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді