Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-1241/10 Головуючий у 1 інстанції: Курач І.В.
Номер провадження 22-ц/778/5890/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року

у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвої Ю.Г. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов'язань, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєва Ю.Г. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов'язань, в якому зазначала, що у відділі державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-1241/2010 виданий 13 липня 2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Боржник аліменти не сплачує, рішення суду не виконує, до відділу не з'являється, вимоги державного виконавця ігнорує.

Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просила тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов'язань за виконавчим листом №2-1241/2010 виданим 13 липня 2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвої Ю.Г. задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, шляхом заборони перетину кордону України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов'язань за виконавчим листом №2-1241/2010 виданим 13 липня 2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права оскільки судом не враховано, що задоволення подання про тимчасове обмеження виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч.3 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвої Ю.Г. суд першої інстанції, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» виходив із того, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати боргу, оскільки на вимогу державного виконавця до виконавчої служби не з'являється, вимогу ігнорує, аліменти не сплачує, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 16551,80 грн.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 викликався до виконавчої служби і ухилився від сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за судовими рішеннями.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвою Ю.Г. не доведено ухилення ОСОБА_3 від сплати боргу, а також те, що його викликав державний виконавець до державної виконавчої служби.

Крім того,відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судовий розгляд має відбуватися за участю державного виконавця, який має довести факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, розгляд подання відбувся без участі державного виконавця (а.с.37).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, судом порушено порядок встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд для вирішення питання про розгляд подання.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: