Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківсь кого району Київської області про зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 03.05.2013 року він уклав з Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області трудовий договір №1 відповідно до якого він виконував обов»язки юрисконсульта, посада, якого була затверджена рішенням 14-ї сесії Фурсівської сільської ради 6-го скликання від 16.02.2012 року №14-293, трудовий договір був укладений на невизначений строк на підставі статей 21, 23 та 24 КЗпП України. Наприкінці липня 2014 року сільський голова повідомив позивача про те, що через фінансові труднощі та складнощі з виконанням місцевого бюджету Фурсівська сільська рада не має фінансових можливостей утримувати позивача на роботі і запропонував припинити вказаний трудовий договір. Позивач вказував на те, що він не наполягав на розірванні трудового договору на підставі ст. 40 КЗпП України ( з ініціативи власника або уповноваженого ним органу) і надав свою згоду на припинення трудового договору на підставі п. 7.3 договору та п. 1 ст. 36 КЗпП України ( за угодою сторін). Згодом позивачу стало відомо, що розпорядження Фурсівської сільської ради від 31.07.2014 року №08/01-12 щодо припинення з ним трудового договору містить інші підстави, ніж це було обумовлено. Зокрема, у якості підстави для припинення трудового договору зазначається Постанова Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року №65 та складна фінансова ситуація. Позивач посилався на те, що для приведення припинення його трудових стосунків із Фурсівською сільською радою у відповідності до п. 7.3 договору та п. 1 ст. 36 КЗпП України він звернувся до сесії сільської ради з пропозицією рекомендувати голові сільської ради змінити формулювання припинення трудового договору викладене у розпорядженні сільського голови від 31.07.2014 року №08/01-12 та привести його у відповідність з чинним трудовим законодавством України та трудовим договором. Рішенням сесії Фурсівської сільської ради від 02.09.2014 року формулювання припинення його трудового договору було залишено без змін. Позивач також вказував на те, що після цього він спробував отримати від Фурсівської сільської ради копію розпорядження сільського голови від 31.07.2014 року №08/01-12 та звернувся до сільради із заявою, проте йому було відмовлено в отриманні копії вказаного розпорядження. Позивач також посилався на те, що у вказаному розпорядженні було зазначено, що трудовий договір припиняється з 01.08.2014 року і останнім робочим днем позивача у відповідача був 01.08.2014 року за який йому мала бути нарахована та виплачена заробітна плата, але позивач за цей робочий день заробітної плати не отримав. Позивач просив в судовому порядку зобов»язати голову Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області внести зміни у розпорядження від 31.07.2014 року №08/01-12 в частині підстав припинення трудового договору №1 від 03.05.2013 року та привести формулювання підстави припинення трудового договору між Фурсівською сільською радою та ОСОБА_1 у відповідність до п. 1) ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін); зобов»язати Фурсівську сільську раду провести нарахування та виплату позивачу заробітної плати за його останній робочий день у Фурсівській сільській раді 01.08.2014 року.

В судовому засіданні позивач надав суду заяву у якій зменшив свої позовні вимоги та просив суд розглянути його позовні вимоги щодо зобов»язання Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області внести зміни у розпорядження від 31.07.2014 року №08/01-12 в частині підстав припинення трудового договору №1 від 03.05.2013 року та привести формулювання підстави припинення трудового договору між Фурсівською сільською радою та ОСОБА_1 у відповідність до п. 1) ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін).

В судовому засіданні позивач підтримав свої зменшені позовні вимоги.

Представник відповідача за довіреністю позов заперечувала та посилалася на те, що відносини між сторонами були не трудовими, а цивільно-правовими і припинення трудової угоди укладеної між сторонами регулюється цивільно-правовим законодавством, а не трудовим. Представник відповідача також посилалася на те, що 31.07.2014 року між сільським головою ОСОБА_2 та позивачем відбулася розмова у якій ОСОБА_2 повідомив позивача про припинення дії трудового договору №1 від 03.05.2013 року укладеного між сторонами у зв"язку із складною фінансовою ситуацією відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» і в цей же день ОСОБА_2 виніс розпорядження №08-01-12 про припинення трудового договору №1 від 03.05.2013 року з 01.08.2014 року. Представник відповідача також вказувала на те, що між позивачем і сільським головою ОСОБА_2 не було домовленості щодо припинення вищевказаного трудового договору згідно до ст. 36 п. 1 КЗпП України ( за угодою сторін ). Позивач не подавав до 01.09.2014 року заяву про припинення трудового договору №1 від 03.05.2013 року згідно до ст. 36 п. 1 КЗпП України ( за угодою сторін) і така заява ОСОБА_1 від 31.07.2014 року була надана останнім відповідачу тільки 01.09.2014 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що 03.05.2013 року між Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області в особі сільського голови ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 був укладений трудовий договір (контракт) №1. Наведене підтверджується копією трудового договору (контракту) №1 від 03.05.2013 року, поясненнями позивача та представника відповідача.

Відповідно до п. 1.1. вказаного трудового договору (контракту), предметом даного трудового договору є трудові відносини між Роботодавцем і Працівником в межах прав і обов»язків визначених цим Договором та відповідно до чинного трудового законодавства України.

Згідно до п. 1.2. трудового договору (контракту), цей Договір є угодою, відповідно до якої Працівник, виконує обов»язки, які відповідають посаді юрисконсульта затвердженої рішенням 14-ї сесії Фурсівської сільської ради 6-го скликання від 16.02.2012 року №14-293, а Роботодавець зобов»язується виплачувати Працівникові заробітну плату і забезпечувати матеріальні та організаційні умови праці, необхідні для виконання Працівником обов»язків, передбачених умовами цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. трудового договору (контракту), режим робочого часу Працівника є повним робочим днем, який передбачений правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників і службовців адміністративного приміщення Фурсівської сільської ради.

В п. 5.1. трудового договору (контракту) вказано, що сторони дійшли згоди, що оплата праці Працівника відповідатиме розміру посадового окладу юрисконсульта органу місцевого самоврядування - сільської ради, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268.

Відповідно до п. 7.1 трудового договору (контракту), Договір набуває чинності з 03.05.2013 року і є безстроковим. В п. 7.2. вказаного договору (контракту) зазначено, що сторони дійшли згоди про те, що відповідно, та за дотримання умов, визначених чинним законодавством України Працівник може бути зарахований в штат сільської ради на посаду юрисконсульта.

Згідно до п. 7.3. трудового договору (контракту), цей Договір припиняє свою дію у випадках: за взаємною згодою сторін; із зарахуванням Працівника в штат сільської ради на посаду юрисконсульта відповідно до п. 7.2 Договору; з інших підстав та в порядку, перед баченому трудовим законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2014 року сільським головою Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_2 було видано роз порядження №08/01-12 «Про припинення трудового договору». У вказаному розпорядженні було зазначено, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», враховуючи складну фінансову ситуацію, припинити дію Трудового договору №1 від 03.05.2013 року з 01.08.2014 року. Відповідачем копія вказаного розпорядження ОСОБА_1 не надавалася, що ствердили у суді позивач та представник відповідача.

01.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся із листом до Фурсівського сільського голови ОСОБА_2 до якого додав проект розпорядження голови Фурсівської сільської ради «Про припинення трудового договору» та оригінал заяви ОСОБА_1 про припинення трудового договору. Вказаний лист ОСОБА_1 з додатками був зареєстрований 01.09.2014 року №384/02-15. У заяві ОСОБА_1 на ім»я Фурсівського сільського голови ОСОБА_2 від 31.07.2014 року, яка була додана до вищевказаного листа, було зазначено, що відповідно до п. 7.3 трудового договору №1 від 03.05.2014 року ОСОБА_1 просить звільнити його з роботи на підставі п. 1) ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 31.07.2014 року.

У витягу із рішення 40-ї сесії шостого скликання від 02.09.2014 року №40-876 «Про розгляд звернення ОСОБА_1» вказано, що розглянувши звернення ОСОБА_1 про внесення змін в розпорядження сільського голови №08/01-12 від 31.07.2014 року, виконуючи рішення сесії №37-787 від 24.04.2014 року «Про затвердження заходів щодо економії та раціонального використання бюджетних коштів», врахувавши «Інструкцію з діловодства в Фурсівській сільській раді» затверджену рішенням 29-ї сесії 6 скликання №29-651 від 23.07.2013 року та складну фінансову ситуацію, керуючись ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська рада вирішила визнати дії Фурсівської сільської ради та сільського голови правомірними та такими, що не суперечать чинному законодав ству; відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного звернення.

В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2014 року позивач звертався з письмовою заявою до Фурсівського сільського голови ОСОБА_2 в якій він просив надати йому копію розпорядження голови Фурсівської сільської ради про його звільнення з роботи. Вказана заява була зареєстрована 03.10.2014 року №428/02-15. На вказану заяву сільським головою ОСОБА_2 ОСОБА_1 було надано відповідь від 21.10.2014 року №658/02-14 в якій ОСОБА_2 послався на Інструкцію з діловодства в Фурсівській сільській раді і у відповіді було зазначено, що оскільки ОСОБА_1 не був штатним працівником сільської ради, не існує розпоряджень сільського голови з кадрових питань «Про призначення на посаду», а відповідно і розпорядження «Про звільнення з посади ОСОБА_1», а тому Фурсівська сільська рада відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його звернення.

Відповідно до витягу із рішення Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27.12.2012 року №24-513 «По затвердження штатних розписів установ сільської ради на 2013 рік» та Додатку №1 до вказаного рішення, серед штатних одиниць сільської ради на 2013 рік відсутня посада юрисконсульта.

Згідно до витягу із рішення Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 28.01.2014 року №34-718 «По затвердження штатних розписів установ сільської ради на 2014 рік» та Додатку №1 до вказаного рішення, серед штатних одиниць сільської ради на 2014 рік відсутня посада юрисконсульта.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент укладення трудового договору (контракту) №1, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

В ч. 2 ст. 2 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент укладення трудового договору (контракту) №1 зазначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно до ч.1 ст. 3 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент укладення трудового договору (контракту) №1, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузе вої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно до статті 21 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент укладення трудового договору (контракту) №1, трудовий договір є угода між працівником і власником підприєм ства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутріш ньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповнова жений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох під приємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути, зокрема, безстроковим, що укладається на невизначений строк (п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України).

В ч.ч.1,2 ст. 24 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент укладення трудового договору (контракту) №1, передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому набо рі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здо ров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціаль ність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Згідно до ч.3 ст. 24 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент укладення трудового договору (контракту) №1, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпоряд женням власника або уповновженого ним органу про зарахування працівника на роботу. А в ч. 4 цієї ж статті вказано, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем не оформлявся наказ чи розпорядження про зарахування ОСОБА_1 на роботу, а останній був фактично допущений до роботи на підставі вищевказаного трудового договору (контракту) №1 від 03.05.2013 року, а також до трудової книжки позивача не вносився запис про прийом його на роботу на підставі трудового договору (контракту) №1 від 03.05.2013 року, що ствердили у суді учасники процесу.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок про те що відносини між сторонами являлися трудовими, а не цивільно-правовими.

Відповідно до ст. 36 п. 1 КЗпП України в редакції, яка діяла на момент винесення розпорядження про припинення дії трудового договору №1 від 03.05.2013 року, підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами, судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваже ного ним органу і працівника.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а також на підтвердження своїх посилань про те, що між сільським головою ОСОБА_2 та позивачем 01.08.2014 року відбулася домовленість про припинення трудового договору (контракту) №1 від 03.05.2013 року згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України ( за угодою сторін) і суд вважає, що вищевказані позовні вимоги позивача та його вищевказані посилання спростовуються вищевикладеними у рішенні суду доказами.

А тому з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача про зобов»язання Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області внести зміни у розпорядження від 31.07.2014 року №08/01-12 в частині підстав припинення трудового договору №1 від 03.05.2013 року та приведення формулювання підстави припинення трудового договору між Фурсівською сільською радою та ОСОБА_1 у відповідність до п. 1) ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) є необгрунтованими та недоведеними в суді і позивачу слід відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відносини між сторонами були не трудовими, а цивільно-правовими і припинення трудової угоди укладеної між сторонами регулюється цивільно-правовим законодавством, а не трудовим, оскільки представник відповідача не надала до суду доказів відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України на підтвердження своїх вказаних заперечень.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.1,2,3,21,23,24,36 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами, керуючись ст.ст. 3, 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя А. В. Голуб