Справа № 585/3016/15-ц
Номер провадження 2/585/1111/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 листопада 2015 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Євлах О.О., за участю: секретаря - Дмитренко М.О., позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку зареєстрований, але понад один рік без поважних причин не проживає відповідач - ОСОБА_3, який є її племінником і після одруження, з 1998 року і по даний час постійно без поважних причин не проживає в належному їй на праві власності будинку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_3 після свого одруження переїхав проживати до дружини в АДРЕСА_2 знятись з реєстрації по АДРЕСА_1 він в розмові погоджується, однак ніяких дій відносно цього не вчиняє, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, відповідач має заборгованість по кредитам і до неї з початку 2015 року постійно приходять якісь особи, шукають відповідача та погрожують їй описати та реалізувати її майно в рахунок погашення боргів ОСОБА_3, що на думку позивача є порушенням її прав.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу місця проживання, що стверджується його підписом в поштовому повідомленні (а.с. 23). Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем позивача. Знайомі вони майже три роки, він часто ночує у позивача, за цей час лише одного разу бачив її племінника ОСОБА_3. Це близько двох років тому, ОСОБА_3 заходив до позивача, у справах. Особистих речей відповідача у будинку ОСОБА_1 він не бачив. Щоб ОСОБА_3 намагався вселитись у будинок, а позивач йому перешкоджала, такого не було.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_3 1976 року , тобто є сусідкою позивача . Відповідача знає, останній жив в будинку до 1998 року, поки не одружився, а потім пішов проживати до дружини. Останній раз бачила його на похоронах його бабусі два роки тому, яка також проживала в цьому будинку. З 1998 року відповідач в будинку не проживає. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинив.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача з 1971 року. ОСОБА_3 знає з дитинства. Проживав останній там до 1998 року, тобто до свого одруження, а потім переїхав проживати до дружини на АДРЕСА_2 Особистих речей його в будинку він не бачив. Вселитись в цей будинок ОСОБА_3 не намагався. Позивач живе в цьому будинку постійно.
Враховуючи викладене, зважаючи на неявку в судове засідання відповідача по справі суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ч.1-2 ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права на користування і розпорядження своїм майном.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено можливість зняття особи з реєстрації проживання на підставі заяви особи та рішення суду, зокрема , про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Права власника житлового будинку визначені ст.. 386 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачаються право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в тому числі і будинку по АДРЕСА_1, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 (а.с.6).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2015 року власником житлового будинку по АДРЕСА_1,Сумської області є ОСОБА_1.( а.с.7).
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкоємцем на спадкове майно в тому числі і будинок АДРЕСА_1 після ОСОБА_2 є ОСОБА_1 ( а.с.8).
В Акті проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання в житловому будинку зазначено, що ОСОБА_3, зі слів власника, за адресою: в АДРЕСА_1 фактично не проживає більше 17 років ( а.с.10).
Таким чином, судом встановлено, про що свідчать всі зібрані по справі докази, що відповідач з 1998 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає більше одного року, а отже не сплачує за користування жилим приміщенням і не несе оплату за комунальні послуги. Не несе інших витрат з утримання будинку, та не приймає участь у спільному побуті. Втратив інтерес до спірного житла, не є членом сім'ї позивача, а тому є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні.
Керуючись ст. ст. 319,391,386,405 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 82, 212,224 ЦПК України, 9,71,72 ЖК УРСР,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом- задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487 ( чотириста вісімдесят сім ) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.
Направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя:підпис…
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах