Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/4517/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частини спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частини спадкове майно.

В подальшому позивачка в порядку ст.31 ЦПК України змінила позовні вимоги.

Вимоги зміненого позову мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою її батьків: ОСОБА_4 і ОСОБА_2. Батько позивачки ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час, позивачка зі своєю сім`єю і відповідачка проживають у будинку, побудованому її покійним батьком у АДРЕСА_1. Вищевказаний будинок був на законних підставах збудований на законно виділеній батькові позивачки земельному наділі, що стверджується будинковою книгою і довідкою Дюлянської сільської ради Виноградівського району від 10.12.2014 року за № 02-12/210.

Крім позивачки у спадковому будинку проживає також і мати позивачки- ОСОБА_2, яка є відповідачкою у даній справі. Крім того, позивачка є єдиною дитиною у сім`ї. Інших осіб, які мали би право представлення чи інших підстав на спадкування немає.

У вересні 2014 року позивачка почала піднімати питання про прийняття спадщини за її покійним батьком і відповідно почала збирати потрібні документи. Згідно з наявними даними, вищевказаний будинок рахується за покійним батьком позивачки. Вищевказаний будинок був на законних підставах збудований батьком позивачки і земельна ділянка під будинком також була законно отримана її покійним батьком.

Коли ж позивачка звернулася з питанням прийняття спадщини до нотаріуса, мені повідомили, що оформити спадщину наразі неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. І усно рекомендували позивачці звернутися з відповідним позовом про визнання права на спадщину до суду.

Позивачка ОСОБА_1, про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені змінені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явилася, однак до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення зміненого позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою її батьків: ОСОБА_4 і ОСОБА_2. Батько позивачки ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час, позивачка зі своєю сім`єю і відповідачка проживають у будинку, побудованому її покійним батьком у АДРЕСА_1. Вищевказаний будинок був на законних підставах збудований на законно виділеній батькові позивачки земельному наділі, що стверджується будинковою книгою і довідкою Дюлянської сільської ради Виноградівського району від 10.12.2014 року за № 02-12/210.

Крім позивачки у спадковому будинку проживає також і мати позивачки- ОСОБА_2, яка є відповідачкою у даній справі. Крім того, позивачка є єдиною дитиною у сім`ї. Інших осіб, які мали би право представлення чи інших підстав на спадкування немає.

У вересні 2014 року позивачка почала піднімати питання про прийняття спадщини за її покійним батьком і відповідно почала збирати потрібні документи. Згідно з наявними даними, вищевказаний будинок рахується за покійним батьком позивачки. Вищевказаний будинок був на законних підставах збудований батьком позивачки і земельна ділянка під будинком також була законно отримана її покійним батьком.

Коли ж позивачка звернулася з питанням прийняття спадщини до нотаріуса, мені повідомили, що оформити спадщину наразі неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. І усно рекомендували позивачці звернутися з відповідним позовом про визнання права на спадщину до суду.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на спадкове майно за моїм померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4, а саме на будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 у складі:

- житловий будинок - 1967 року побудови;

- літня кухня - 1990 року побудови;

- гараж - 1985 року побудови;

- свинарник - 1980 року побудови;

- вбиральня;

- корівник - 1990 року побудови;

- ворота;

- огорожа;

- колодязь.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта