Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1571/15 Головуючий у 1 інстанції Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначив, що висновком МСЕК від 02.10.2014 року йому первино було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 60% в наслідок професійного захворювання, яке розвилось у нього внаслідок виконання трудових обов'язків. Професійне захворювання стало можливим в результаті неприйняття ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" всіх запобіжних заходів для виключення впливу шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу пов'язаних з його роботою в якості гірника очисного забою. Внаслідок професійного захворювання, він довгий час відчуває сильний фізичний біль. Також він відчуває постійний фізичний та психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, яке виражається в почуттях тривоги, страху, що він ніколи не вилікується від негативних наслідків професійного захворювання. Таким чином в наслідок отриманого професійного захворювання йому спричинена моральна шкода в зв'язку з порушенням здоров'я та нормального життєвого ритму, він позбавлений можливості займатися фізичною працею. На теперішній час від нього потрібні додаткові зусилля для організації свого життя в побуті та необхідністю звернення до лікарів.

У зв'язку з зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 18 000 грн..

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 1 8000 грн..

На вказане рішення суду ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, з відповідача на користь позивача слід стягнути 18 000 грн., це буде законним, обґрунтованим, справедливим і буде відповідати ступеню моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_2 При цьому навів в рішення відповідні доводи з посиланням на надані докази та норми матеріального права.

Вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи, є законним і справедливим.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Висновок суду про доведеність факту заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди та наявність правових підстав для покладення обов'язку по її відшкодуванню на відповідача відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами чинного трудового законодавства, зокрема, статей 153,237-1 КЗпП України, ґрунтується на доказах.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" з 17.04.2005 року по 13.11.2013 року на посаді гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті (а.с. 11-12).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.09.2014 року затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району, складеного 22.09.2014 року на ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", ОСОБА_2 встановлено діагноз: "Хронічна попереково-крижова радикулопатія з помірно вираженими м'язові - тонічним, вираженим правобічним корінцевим синдромами, вираженими статико-динамічними порушеннями, помірним парезом правої стопи. Захворювання професійне, встановлено вперше". Причиною виникнення професійного захворювання є потужність зовнішньої праці при роботі за участю м'язів нижніх кінцівок і тулуба 176,6 Вт (ПДР - 90 ВТ), теж саме, при роботі з переважною участю м'язів плечового поясу 51,7 Вт (ПДР - 45 ВТ).

Відповідно виписки із акту огляду Обласною профпатологічною медико - соціальною експертною комісією від 02.10.2014 року, ОСОБА_2 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% первинно, з 01.10.2014 до 01.11.2016 року.

Вказані обставини призвели до моральних страждань, які виникли через фізичний біль, переживання з приводу пошкодженого здоров'я. Позивача змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок професійного захворювання, позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. Він продовжує хворіти, потребує лікування у медичному закладі.

У позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди з 02.10.2014 року року на підставі встановленої висновком МСЕК втрати професійної працездатності.

Отже, задовольняючі частково вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як потерпілий на виробництві внаслідок надбання професійного захворювання має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд послався на засади розумності та справедливості та врахував характер ушкоджень, перенесені позивачем фізичні страждання, обставини та наслідки отримання професійного захворювання, визначений МСЕК розмір втрати працездатності 60%, а також інші обставини, що відповідає вимогам ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Доводи апеляційної скарги про недоведеність спричинення моральної шкоди позивачу через відсутність висновку експертизи про розмір шкоди не відповідає вимогам ст. 57, ст. 59 ЦПК України , та спростовуються наявними у справі доказами, які судом досліджені та оцінені за правилами ст.212 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 57, ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен вправі заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, що забезпечується в тому числі належними, безпечними і здоровими умовами праці.

При визначені розміру моральної шкоди, завданої внаслідок отриманої травми у сумі - 18 000 грн., судом з дотриманням вимог розумності і справедливості виходив з того, що у зв'язку з порушенням роботодавцем законних прав позивача на належні, безпечні і здорові умови праці настали негативні для робітника у вигляді погіршення здоров'я, які, в свою чергу, потягнули за собою стійку втрату професійної працездатності на 60 % та безперечно привели до моральних страждань позивача. При цьому було враховано глибину фізичних та душевних страждань, необхідності тривалого лікування потерпілого, перенесеного ним фізичного болю, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя в зв'язку з суттєвим погіршенням стану здоров'я та звільненням з роботи.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не мається.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом норм діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді