Справа № 301/1492/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Панька В.Ф., Джуги С.Д.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника в особі адвоката Марущинець Юрія Михайловича на рішення Іршавського районного суду від 11 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності, честі і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вищенаведеним позовом, який просила задоволити в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 поширив відносно неї недостовірну інформацію, яка призвела до приниження гідності, честі й ділової репутації, що потягло за собою заподіяння моральної шкоди.

Рішенням Іршавського районного суду від 11 вересня 2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Проте, ОСОБА_1 та її представник в особі адвоката Марущинець Ю.М., подали апеляційну скаргу на дане рішення суду в якій просять таке скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, апелянт ОСОБА_1 та її представник в особі адвоката Марущинець Ю.М., підтримали, доводи апеляційної скарги з тих підстав, які наведені в такій, оскільки, вважають рішення суду необґрунтованим.

Представник відповідача в особі ОСОБА_5 заперечив, вимоги скарги, оскільки такі суперечать вимогам чинного законодавства, а тому не можуть бути визнані підставними.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що звернення ОСОБА_3 до правоохоронного органу із приводу діянь ОСОБА_1 не можна розцінювати як поширення недостовірної інформації, яка порочить гідність, честь і ділову репутацію позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не встановлено, що в ОСОБА_3 під час звернення з усною заявою в Іршавський РВ УМВС України в Закарпатській області про вчинення ОСОБА_1 злочину передбаченого ст. 190 КК України, були законні підстави для такого звернення, чи що такі дії були викликані наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні мотиви.

Відповідно до Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40).

Згідно із ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як убачається зі змісту Протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.06.2015 року, яку була надана ОСОБА_3 слідчому СВ Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області - Газдик В.В., заявник повідомив правоохоронний орган, що у квітні 2012 року ОСОБА_1, голова Сілецького СТ, шахрайським шляхом, зловживаючи його довірою, заволоділа його грошовими коштами у сумі 1000 доларів США, чим спричинила йому матеріальну шкоду, а.с. 5.

За наслідками перевірки даної заяви, Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області зроблено Висновок від 08.07.2015 року стосовно того, що ОСОБА_1 не вчиняла дій по виманюванню від ОСОБА_3 грошей у сумі 1000 доларів США, а тому, ознаки кримінального правопорушення передбаченого КК України не вбачаються, а.с. 6-7.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що згідно положень ст. 40 Конституції України та з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року N 8-рп/2003, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, у якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом ч. 1 ст. 277 ЦК України не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової особи.

Разом із цим, наявність у зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і це звернення було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

У той же час як убачається з витягу із кримінального провадження за № 0000897 до ЄРДР 19.09.2015 року внесена інформація про наявність кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України стосовно повідомлення ОСОБА_3 неправдивої інформації відносно ОСОБА_1 про скоєння злочину, а.с. .

Так-як не здобуто доказів того, що з боку ОСОБА_3 мало місце поширення відносно ОСОБА_1 недостовірної інформації при зверненні до правоохоронного органу. А звідси, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 заподіяно моральної шкоди, таким зверненням до правоохоронного органу.

Встановивши, що подання ОСОБА_3 до правоохоронного органу заяви не з метою доведення таких відомостей стосовно ОСОБА_1 до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами даного органу. А тому, суд першої інстанції, обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у визнанні недостовірною інформації повідомленої ОСОБА_3, правоохоронному органу стосовно неї.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених статтями 213 і 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника в особі адвоката Марущинець Юрія Михайловича, відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 11 вересня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________