АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1325/15 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовам. В обгрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Окрім неї в даній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, однак по місцю реєстрації не проживає, а мешкає по АДРЕСА_2.

Відповідно до акту опису й арешту майна від 23.06.2015 року складеного державним виконавцем першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45716542 про стягнення боргу з ОСОБА_2 було накладено арешт на належне їй майно за адресою АДРЕСА_1. Її син ОСОБА_2 не проживає в її квартирі і в квартирі відсутнє майно яке б належало йому на праві приватної власності. Вважає, що державним виконавцем безпідставно накладено арешт на належне їй майно, а тому просить виключити його з акту опису та зняти з нього арешт.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2015 року в задоволені позову відмовлено, оскільки опис спірного майна проводився за місцем реєстрації ОСОБА_2 і позивачем не надано доказів що майно придбане і належить їй.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що описане та арештоване майно придбано нею до прописки сина ОСОБА_2 за її адресою проживання. Вказує, що нею знайдено гарантійний талон на телевізор Sony, виписаний на її ім'я, який свідчить про покупку телевізора за рік до прописки ОСОБА_2 Пояснює, що син лише зареєстрований за її адресою, але ніколи в її квартирі не проживав, а тому майна за цією адресою не міг мати.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення: №328 від 15.10.2015 року ОСОБА_1 19.10.2015 року повідомлено про розгляд справи 29.10.2015 року; №310 від 15.10.2015 року Перший відділ ДВС Тернопільського МУЮ 19.10.2015 року повідомлено про розгляд справи 29.10.2015 року.

Клопотанням від 27.10.2015 року ОСОБА_1 просила провести розгляд справи без її участі.

Враховуючи вказане, згідно ч.2 ст. 305 ЦПК України, відсутність апелянта і представника відповідача не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що опис спірного майна проводився за місцем реєстрації ОСОБА_2 і позивачем не надано доказів що майно придбане і належить ОСОБА_1

З висновком суду повністю погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобов'язаний вирішити наступні питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.02.2002 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.9).

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується записом в будинковій книзі та не заперечується сторонами (а.с.10).

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 23.06.2015 року складеним державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45716542 про стягнення боргу з ОСОБА_2 було накладено арешт на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а саме: дві табуретки білого кольору (б/у), стільчик маленький білого кольору дерев'яний (б/у), радіо «Горизонт Океан-214» (б/у), стільчик маленький коричневого кольору(б/у), чайник алюмінієвий(б/у), чайник білого кольору(б/у), хлібниця(б/у), годинник маленький золотистого кольору(б/у), годинник маленький зеленого кольору(б/у), два крісла великих дерев'яних(б/у), телевізор марки SONI сірого кольору(б/у) (а.с.6-8).

В розділі Акту - зауваження або заяви осіб, що були присутніми під час опису майна є пояснення ОСОБА_1, що описане майно належить особисто їй, а не боржнику ОСОБА_2, оскільки він лише зареєстрований в належному їй житлі, але з нею не проживав і його майно за даною адресою відсутнє (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснено у абз.4 п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року №6, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував роз'яснень, викладених у вказаній Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і помилково відмовив у задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи як вказане, так і те, що ОСОБА_1 позов пред'явлено до неналежного відповідача - Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2015 року про відмову у задоволенні позову з підстав не надання позивачем доказів що описане майно придбане і належить ОСОБА_1, і ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача.

Позиція колегії суддів відповідає і правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній, зокрема, в ухвалі від 21.04.2015 року у справі №6-12944ск15.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішиЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2015 року скасувати і ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.О. Загорський