Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління 3» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі

за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління 3» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимог тим, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2011 року, його поновлено на посаді кранівника 6 розрядку в ЗАТ «Мостобудівне управління 3», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Мостобудівне управління 3» (далі - ПрАТ «Мостобудівне управління 3»).

Разом з тим, рішення суду про поновлення його на роботі виконано лише 22 вересня 2011 року, у зв'язку з чим позивач просив стягнути із підприємства середній заробіток за час затримки виконання вказаного судового рішення у розмірі 10 460, 64 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ «Мостобудівне управління 3» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 2 064, 30 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та постановлено нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_3 Стягнуто із ПрАТ «Мостобудівне управління 3» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі із 10 листопада 2010 року по 22 вересня 2011 року у розмірі 14 016, 56 грн.

У касаційній скарзі ПрАТ «Мостобудівне управління 3», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч. 5 ст. 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

За змістом ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 10 листопада 2010 року), рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися, та незалежно від тривалості здійснення виконавчих дій.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У випадку невиконання цього обов'язку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

За змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-435цс15 від 01 липня 2015 року).

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року ОСОБА_3 поновлено на посаді кранівника 6 розрядку в ЗАТ «Мостобудівне управління 3», правонаступником якого є ПрАТ «Мостобудівне управління 3», стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 24 773, 40 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Наказом № 84-к від 11 листопада 2010 року скасовано наказ від 21 липня 2009 року № 65-вк про звільнення позивача, поновлено його на посаді.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 січня 2011 року у зв'язку із оскарженням рішення апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року в касаційному порядку зупинено його виконання до закінчення касаційного провадження.

У зв'язку з цим наказом від 24 січня 2011 року № 02-вк скасовано наказ № 84-к від 11 листопада 2010 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі (Т. 1, а. с. 50).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2011 року залишено без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року.

Наказом № 48-1-вк від 15 липня 2011 року скасовано наказ від 21 липня 2009 року № 65-вк про звільнення позивача, поновлено його на посаді (Т. 1, а. с. 55).

Виконавче провадження із виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі закрито 10 жовтня 2011 року у зв'язку із повним виконанням.

На підставі встановлених обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ПрАТ «Мостобудівне управління 3» середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в період із 10 листопада 2010 року (день ухвалення рішення про поновлення) по 22 вересня 2011 року (день ознайомлення позивача із наказом про поновлення) у розмірі 14 016, 56 грн.

При цьому суд не врахував, що позивач виключає із розрахунків період касаційного провадження із перегляду рішення апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2010 року (із 24 січня 2011 року по 03 червня 2011 року) та до стягнення заявляє загальну суму у розмірі 10 460, 64 грн.

За вимогами ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд розглянув справу із перевищенням своїх повноважень.

Крім того, у своєму рішенні апеляційний суд не навів обставин, які свідчать про вчинення перешкод з боку ПрАТ «Мостобудівне управління 3» у допуску ОСОБА_3 до виконання попередніх обов'язків на підставі наказів від 11 листопада 2010 року та від 15 липня 2011 року, тобто обставин, які складають підставу відповідальності роботодавця за затримку виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі.

Трудовий спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, що передбачає процес доказування наявності підстав для стягнення цієї суми та її розмір, підлягає розгляду у порядку позовного провадження, а тому закінчується ухваленням рішення суду відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України, а не постановленням ухвали, що апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ухвалою, не врахував.

З цих підстав ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд розрахував середню заробітну плату позивача за п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, тоді як з огляду на те, що у період із 20 липня 2009 року по 22 вересня 2011 року ОСОБА_3 не працював, а тому розрахунки мають здійснюватися за п. 2 та п. 4 Порядку, є безпідставними.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (п. 8 Порядку).

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не

працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку (абзац 4 п. 2 Порядку).

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу (абзац 3 п. 4 Порядку).

Аналіз наведених положень Порядку обчислення середньої заробітної плати у взаємозв'язку із ст. 236 КЗпП України свідчить про те, що для розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі береться заробітна плата працівника за останні два місяці роботи перед звільненням. Такими для ОСОБА_3 є травень і червень 2009 року, розмір середньомісячної заробітної плати становить 2 064, 45 грн, що встановлено рішенням 10 листопада 2010 року й обґрунтовано враховано апеляційним судом у справі, що розглядається.

Кількість робочих днів, на які множиться середньоденний заробіток, залежить від правильного встановлення періоду невиконання рішення суду про поновлення працівника на роботі з вини роботодавця, що апеляційний суд встановив із порушенням процесуального закону.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Мостобудівне управління 3» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко