Рішення

Іменем України

Справа № 712/14856/14ц

Провадження 2/712/282/15

31 березня 2015 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.

при секретарях Снігурській Т.В., Вдовенко О.В.

за участю адвоката Федоренко І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди внаслідок злочину,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те що 22.02.2014 року сталась дорожньо транспортна пригода з вини відповідача, який керуючи належним йому автомобілем порушив ПДР України та скоїв наїзд на батька позивачки ОСОБА_4, який помер від отриманих тілесних ушкоджень. Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.08.2014 року відповідач засуджений за ч.2 ст.286 КК України та звільнений від покарання на підставі акта амністії. Внаслідок смерті батька позивачці завдано матеріальної та моральної шкоди. Сраховою компанією, в відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність відповідача матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі, моральна шкода відшкодована частково, просила стягнути з відповідача моральну шкоду 200 000 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити. Пояснили, що з вини відповідача позивачці було завдано важкого душевного болю, переживань від понесеного горя у звязку з втратою близької людини, що кардинально змінило сталий спосіб її життя, погівшився стан здоров'я внаслідок стресу, завдані моральні страждання відповідачем у повному обсязі не відшкодовані.

Відповідач та його представник Федоренко І.П. позов не визнали, пояснили, що моральна шкода позивачці відшкодована страховиком та не вбачали підстав покладання на відповідача обов'язку відшкодувати моральну шкоду, з урахуванням того, що порушення ПДР в діях потерпілого в значній мірі сприяли виникненню такої шкоди, оскільки потерпілий, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в темну пору доби при обмеженій видимості перетинав проїзну частину поза межами пішоходного переходу, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, чим порушив п.п. 4.4, 4.7, 4.14 ПДР України, також вказували, що відповідач є особою похилого віку, з доходів має лише пенсію, також має незадовільний стан здоров'я, неодноразово звертався до позивачки з пропозицією надати допомогу, від якої остання відмовлялась.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши матеріали кримінального провадження № 712/9532/14к, № 0000081, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Встановлено, що 22.02.2014 року по вул. Гагаріна м.Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAIMLER -CHRYSLER» р.н. НОМЕР_1, належного та під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої настала смерть пішохода ОСОБА_4

ДТП сталась з вини відповідача, який вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.08.2014 року засуджений за ч.2 ст.286 КК України. На підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» відповідач був звільнений від призначеного покарання, цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 залишений без розгляду, роз'яснено право звернутись в порядку цивільного судочинтва. Вироком встановлено, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем в порушення вимог п.п.2.3 б) та 12.3 ПДР України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, а тому в момент виникнення небезпеки для його руху, яку він об'єктивно спроможний був виявити, у вигляді пішохода ОСОБА_4, який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху або до повної зупинки транспортного засобу, несвоєчасно застосував гальмування та допустив наїзд на пішохода.

Згідно ст.61 ЦПК України вирок або постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи передбачене статтею 1168 ЦК України. Відповідно до ч. 2 вказаної статті моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки смерть ОСОБА_4 настала внаслідок ДТП за участю належного відповідачу на праві власності автомобіля, тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, завдану смертю батька. Страховою компанією, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача відшкодовано позивачці матеріальну шкоду в сумі 4198,24 грн. та моральну шкоду 2844,50 грн., виходячи з розрахунку страхового відшкодування на чотирьох потерпілих.

Згідно з ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки вироком суду, що набрав законної сили, встановлено порушення відповідачем Правил дорожнього руху, яке призвело до дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача у виникненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою. Разом з тим, наявність такого вироку стосовно відповідача не виключає можливості встановлення відповідності чи невідповідності ПДР України іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - пішохода ОСОБА_4 Оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних знань у галузі автотехніки, тому може бути надана судом самостійно, із урахуванням вимог розділу 4 ПДР. Матеріалами кримінального провадження, планом-схемою до протоколу проведення слідчого експерименту 12.06.2014р., підтверджено, що потерпілий ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху України, зокрема вимоги п.п.4.4, 4.7, 4.14 ПДР України, оскільки у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості переходив проїзну частину поза межами пішохідного переходу, виходячи на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та не маючи на зовнішньому одязі елементів для своєчасного його виявлення іншими учасниками дорожнього руху, чим піддав своє життя і здоров'я небезпеці. Згідно з висновком експерта № 167/5 від 07.03.2015р. в матеріалах кримінального провадження № 0000081 СУ УМВС України в Черкаській області при судово-токсикологічному дослідженні потерпілого ОСОБА_4 виявлено 2,24 проміле етилового спирту, дана концентрація може відповідати середньому степню алкогольного сп'яніння.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково. В судовому засіданні встановлено, що в результаті ДТП з вини відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживань з приводу втрати близької людини, внаслідок чого були порушені нормальні життєві зв'язки, завдані моральні страждання частково були відшкодовані страховою компанією, в якій відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а в частині, не покритій страховим відшкодуванням, обов'язок відшкодувати моральну шкоду підлягає покладенню на відповідача.

За змістом ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Суд виходить з того, що нормою 2 ст. 1193 ЦК України щодо врахування грубої необережності регулюється визначення розміру майнової шкоди, а розмір відшкодування моральної шкоди згідно з ст.23 ЦК України визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань, характеру немайнових втрат, а також ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Поняття вини характеризується змістом, сутністю, формою і ступенем вини. Ступінь вини відображає тяжкість провини особи перед суспільством та як оціночна категорія визначається об'єктивними обставинами злочину, характером суспільне небезпечного діяння, особливостями психічного ставлення до дії (бездіяльності), мотивом і метою злочину, обставинами, що характеризують особу винного, причинами та умовами, які вплинули на формування умислу чи обумовили зміст необережності, тощо.

Враховуючи викладене, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину душевних страждань позивачки внаслідок втрати близької людини, що кардинально змінило її нормальні життєві зв'язки, негативно позначилось на її психіхологічному здоров'ї внаслідок тривалого стресу, також враховує ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, характер правопорушення, обстановку, при якій був вчинений злочин, обставини, що характеризують особу винного, беручи до уваги, що небезпека для руху потерпілого безпосередньо виникла в момент початку перетинання ним проїзної частини з порушенням ПДР України поза межами пішохідного переходу, в стані алкогольного сп'яніння, в темну пору доби та при обмеженій видимості без виділення себе для інших учасників рух, чим фактично була створена аварійна ситуація, оскільки до даного моменту відповідач рухався без порушення вимог знаків у напрямку його руху, не мав умислу на порушення ПДР України, є особою похилого віку, пенсіонером, раніше не притягувався до відповідальності, разом з тим згідно з вироком суду встановлено, що у дорожній обстановці, що виникла, водій при виявленні більшої уваги, міг уникнути наїзду, тому суд з урахуванням принципів справедливості та доцільності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в розмірі 50 000 грн.

При подачі позову позивачці була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору в сумі 500 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та 121,80 грн. щодо забезпечення позову, всього 621,80 грн. суд покладає на відповідача, що передбачено ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,61,88,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 1201, 1167, 1168, 1192 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 621,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: