Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 05 грудня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №7/0308/07-1 від 17 серпня 2007 року - 20 558 (двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) 96 доларів США, 19 318 грн. 46 коп. штрафу, 4 758 грн. 83 коп. пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 2 294 грн. 26 коп. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки судом не було досліджено докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги банку щодо заборгованості за договором, оскільки позивачем не надано належних виписок по рахунках, відкритих банком для погашення заборгованості. Зазначає про безпідставність стягнення штрафу в розмірі 19 317,46 грн., оскільки позивачем не доведено вчинення нею порушення вимог кредитного договору, а мотивувальна частина рішення суду не містить посилання на те, яке порушення допущено позичальником та у який період воно мало місце.

Вказує на недопустимість викладення в резолютивній частині оскаржуваного рішення вимоги про стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4. не є солідарними боржниками, так як виступають окремими поручителями.

Крім того, зазначає про неможливість стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті без зазначення її гривневого еквіваленту станом на день проголошення рішення по справі з огляду на п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення в цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню із солідарних боржників. Разом з тим судом зменшено розмір пені судом з 9 517,66 грн. до 4 758,83 грн. на підставі ст. 551 ЦК України у зв'язку скрутним матеріальним становищем позичальника.

Проте погодитись з таким висновком в повній мірі апеляційний суд не може.

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7/0308/07-1, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 19 800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % річних з кінцевим терміном повернення 17 серпня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 серпня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були укладені договори поруки, із кожним окремо (а.с. 11, 12), за умовами яких, останні поручилися перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, штрафних санкцій).

Внаслідок неналежного виконання взятих зобов'язань станом на 18 березня 2014 року за позичальником утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 20 558,96 доларів США та 28836,12 грн.(штраф, пеня)

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто зі змісту вказаної норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб.

Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України). Лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, оскільки не можна вважати поруку їхньою спільною.

Відповідно до норм законодавства у такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники.

Отже, стягуючи з позичальника і двох поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено два окремі договори поруки.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобов'язань по кредиту, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 окремо один від одного, взяли на себе солідарне зобов'язання з позичальником відповідати по зобов'язанням останнього, уклавши з позивачем кожен окремо договір поруки, то відповідальність їх настає в порядку ч.1 ст. 554 ЦК України.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неподання банком належних розрахунків та виписок по рахунках, відкритих банком для погашення заборгованості з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подані розрахунки заборгованості клієнта ОСОБА_1 за договором № 7/0308/07-1 від 17 серпня 2007 року в яких містяться відповідні нарахування заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісії, неустойки.

Правильність вказаних розрахунків відповідачем не оспорюється. Крім того, останнім не надано власних розрахунків з даного приводу, тому вказані розрахунки суд першої інстанції правильно вважав належним доказом по справі.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести

розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо не наведення в мотивувальній частині рішення суду розрахунків заборгованості в гривневому еквіваленті заслуговують на увагу, оскільки мотивувальна частина рішення таких розрахунків не містить.

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання взятих зобов'язань за відповідачем утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 20 558,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день проголошення рішення (05 грудня 2014 року) становить 316926,64 грн. (по курсу 1 долар США дорівнює 15,4155 грн.), з них: 18 074,24 долари США - заборгованість по тілу кредиту; 2 466,65 доларів США - заборгованість по відсотках; 18,07 доларів США - заборгованість по комісії. За порушення зобов'язань нарахована неустойка в розмірі 28 836,12 грн.

Відтак, стягнення судом заборгованості за кредитним договором саме в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що не наведення розрахунку в мотивувальній частині оскаржуваного рішення з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення гривневого еквіваленту заборгованості не впливає на правильність висновків суду в цій частині щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 19 317,46 грн. з підстави не визначення вчиненого нею порушення щодо умов кредитного договору та не зазначення такого порушення, періоду його вчинення в мотивувальній частині рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п. 4.3.1., п. 4.3.2., п. 4.3.7., п. 4.3.9., п.4.3.10 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.

Так як ОСОБА_1 не дотримувалась п. 4.3.2. договору щодо суворого дотримання положень цього договору, що включає в себе обов'язок сплати необхідних платежів розмірі та порядку передбаченого п. 3.3.2., п. 3.3.3. договору, оскільки з липня 2008 року перестала вносити щомісячний мінімально необхідний платіж в розмірі 330,81 доларів США. Крім того позичальником не дотримано п. 3.3.4. вказаного договору щодо внесення такого платежу щомісячно до 17 числа поточного місяця.

Оскільки вказані порушення підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.146-149), який відповідачем не спростовується, тому банком правомірно нарахований штраф у розмірі 10 % від суми отриманого.

Разом з тим, судом зменшено розмір пені з 9 517,66 грн. до 4 758,83 грн. на підставі ст. 551 ЦК України у зв'язку скрутним матеріальним становищем позичальника. Підстави зменшення розміру пені позивачем не оспорюються, а тому апеляційним судом дана обставина не перевіряється.

Враховуючи, що рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 554 ЦК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожного окремо, в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №7/0308/07-1 від 17 серпня 2007 року - 20 558 (двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) 96 доларів США, 19 318 грн. 46 коп. штрафу, 4 758 грн. 83 коп. пені, а також 2 294 грн. 26 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді: