АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/33/15 Справа № 199/9495/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Макаров М.О.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким розірвати договір №18/06 від 08 червня 2013, укладений між ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача сплачені за товар та монтаж кошти у розмірі 8 570 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Розірвано договір №18/06 від 08 червня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1). Стягнено з ПП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдані збитки в розмірі 8 570 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі приватний підприємець ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч.ч.2,3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПП ОСОБА_2 був укладений договір №18/06, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався передати виріб у власність позивача, а позивач зобов'язався оплатити вартість виробу, прийняти його, створити умови для належного виконання робіт.

Відповідно до умов зазначеного договору відповідач повинен був виготовити (продати) позивачу, з подальшою установкою, металопластикові вікна: віконний блок - 1 штука; балконний блок - 1 штука, як це зазначено в специфікації від 08 червня 2013 року.

Позивач після підписання договору сплатив відповідачу передоплату у розмірі 6 800 грн., потім 26 червня 2013 року доплатив ще 900 грн.. та на початку липня 2013 року позивач здійснив остаточний розрахунок в розмірі 870 грн., про що не заперечував відповідач.

14 липня 2013 року відповідач доставив позивачу замовлений балконний та віконний блок, але одразу було виявлено недолік, а саме: невідповідність розташування та розміру віконних стулок на віконному блоці. Дані обставини відповідачем також не заперечувалися.

Після усунення попередніх недоліків та установки були виявлені й інші недоліки, а саме: невідповідність розмірів віконного блоку розмірам віконного отвору - по 8 сантиметрів вільного простору від рами блоку до стіни віконного отвору; відсутнє належне та необхідне кріплення віконного блоку; віконні стулки віконного блоку при закритті деформує всю конструкцію; балконний блок не відповідає розмірам дверного отвору. Зазначені недоліки були зафіксовані шляхом фотозйомки.

Позивачка зверталася до відповідача з приводу усунення зазначених недоліків у виробі, однак відповідачем недоліки усунуті не були.

Проаналізувавши позовні вимоги та матеріали справи в цілому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ПП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завданих збитків в розмірі 8 570 грн.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на належну якість продукції та обслуговування, а також на відшкодування шкоди (збитків), завданих продукцією неналежної якості, а також майнової та немайнової (моральної) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно з ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Як вбачається з Висновку судово-товарознавської експертизи № 2791-14 від 18 грудня 2014 року ( ар. сп. 87-90) ,проведеної в суді апеляційної інстанції вироби , а саме віконний та балконний блоки , які були надані ОСОБА_3 згідно договору № 18,06 від 8.06.2013 року , відповідають за якісними показниками нормативним стандартам ГОСТ 26602-99 для віконних до дверних блоків. Однак , в п. 2 висновків зазначено на те , що вироби , що надані ОСОБА_3 мають дефекти установки , які можливо усунути і ці дефекти являються дефектами монтажу. В описовій частині висновків зазначено на те , що фіксація ручки двері балконного блоку відбувається без вільного ходу , відбувається заклинювання механізму ручки-фіксатора або самої двері. Тобто відкривання та замикання дверей відбувається із задіванням профілю об запорну арматуру.

Враховуючи вищезазначене , а також наявні недоліки , що візуально вбачаються на фотознімках ( ар. сп.16-18) і , які вказують на невідповідність розмірів встановлених віконних блоків , колегія суддів вважає , що визнати їх такими , що відповідають вимогам якісного товару не можна.

Від вирішення спору мирним шляхом сторони відмовляються.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Так , зокрема, посилання на те , що сторонами були підписані акти приймання-передачі та виконаних робіт і проведено розрахунок самі по собі , у сукупності з іншими доказами по справі значення не мають.

За таких обставин слід визнати, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись викладеним, ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді І.О. Петренко

С.П.Котушенко

М.О.Макаров