22-ц/775/394/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Адамова Т.С.
Категорія 27 Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Баркової Л.Л.,Сороки Г.П.

при секретарі - Бельченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за поданням Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

17.12.2014 року заявник звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, посилаючись на те, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби Маріупольського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0538/2345 від 04.02.2013 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість 18666,67 грн., 3% річних 408,53 грн., проценти за користування грішми 1033,04 грн., інфляційні витрати 18,35 грн., а всього 20126,59 грн.У ході примусового виконання, боржником добровільно виконавчий документ не виконується. 08.02.2013 року держаним виконавцем на підставі ст.ст. 17,19,25 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 12.12.2014 року боржником не вчинено дій направлених на виконання рішення суду, що свідчать про умисне його невиконання. У зв'язку із зазначеним заявник просить обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2014 року у задоволені подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання Орджонікідзевського ВДВС.

ОСОБА_1 та Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби МУЮ Головного управління юстиції у Донецькій області , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з'явились, останній надав клопотання до Апеляційного суду про розгляд справі за їх відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, які просили апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції ухвалено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні подання Орджонікідзевського ВДВС, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язання.

Такий висновок суду є правильним і таким, що відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про виконавче провадження») у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ(зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Судом встановлено, що 08.02.2013 року держаним виконавцем на підставі ст.ст. 17,19,25 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/0538/2345 від 04.02.2013 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість 18666,67 грн., 3% річних 408,53 грн., проценти за користування грішми 1033,04 грн., інфляційні витрати 18,35 грн., а всього 20126,59 грн.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377 1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Судом встановлено, що згідно даних обліку Центру №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Маріуполь та Новоазовського району при УДАІ ГУУМВС України в Донецькій області, транспортні засоби за боржником ОСОБА_1 не зареєстровані.

Згідно рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Орджонікідзевському відділу державної виконавчої служби надано дозвіл на реалізацію 74/300 частин житлового будинку за адресою: м. Маріуполь, вул. Народовольча,29, який належить ОСОБА_1.

Разом з цим, із пояснень представника ВДВС суду першої інстанції вбачається, що порядок реалізації арештованого майна, який затверджений Міністерством Юстиції України, шляхом проведення електронних торгів у м. Києві, Вінницький, Дніпропетровській та Львівській областях, є незручний та з цих підстав реалізувати продаж 74/300 частин житлового будинку боржника не має реальної можливості. Крім того, вони отримали інформацію про те, що боржник ОСОБА_1 працює на підприємстві ТОВ "Єпіцентр К", але відповідь з підприємства про підтвердження працевлаштування боржника на підприємстві на даний час не надійшла.

Доказів того, що ОСОБА_1 перешкоджає реалізації належного йому майна, або приховує свої доходи, заявник суду не надав.

За таких обставин, враховуючи, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, судова колегія погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням вимог закону і підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді