РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2009 року. На даний час проживають окремо. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Зазначає, що відповідач не працює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому просить стягувати з нього в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно.

Позивач на судове засідання подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно. Розгляд справи просить проводити у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 350 грн. Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.11.2009 р. сторони зареєстрували шлюб. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільного надання відповідачем коштів на утримання дітей чи іншої допомоги в натуральній формі, між сторонами не досягнуто.

Водночас, в силу положень ст. 180 СК України, ОСОБА_2, будучи батьком неповнолітньої дитини, зобов'язаний брати участь в її утриманні до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

На суд відповідач не подав жодних документів, які засвідчують, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки та інші діти, окрім спільних із позивачем, що має інвалідність та медичні протипоказання до виконання робіт.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому суд дійшов висновку, що з нього слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, оскільки він не є інвалідом, не має жодних медичних протипоказань до виконання робіт, а тому не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід і забезпечити належний рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного, соціального розвитку.

Визначаючи розмір аліментів в розмірі 400 грн. на дитину щомісячно, суд виходить з того, що даний розмір жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини на один місяць та спроможності відповідача з огляду на його молодий вік та повну працездатність працевлаштуватись і отримувати дохід, з якого сплачувати аліменти саме в цьому розмірі, а також бере до уваги, що цей розмір є максимально наближеним до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку суду, визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітньої дитини та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України "Про охорону дитинства" та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 367 ЦПК України, ст.180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Щитинь, Любешівського району, Волинської області аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 10.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук