ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3488/15-ц
Провадження № 2/210/1673/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"30" вересня 2015 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого - судді Скотар Р.Є.,
при секретарі Таранущенко В.С.,
за участі сторін не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся 06.08.2015 року до суду з вищезгаданим позовом.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідачі колишні власники квартири, в квартирі не мешкають, однак залишаються зареєстрованими за зазначеною адресою, чим чинять йому перешкоди в користуванні житлом, тому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3М.в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, судова повістка повернулася до суду з позначкою «у звязку з закінченням терміну зберігання».
Відповідач ОСОБА_4 не зявилася , про час та місце розгляду справи повідомлена, судова повістка повернулася до суду з позначкою «у звязку з закінченням терміну зберігання».
Представник третьої особи в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У звязку з неявкою учасників судового процесу фіксування звукозаписувальними засобами не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву представника позивача , суд прийшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участі ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини ( ч.3 ст.61 ЦПК України).
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12.06.2015 р. ( справа №210/1488/15-ц, провадження №2/210/1173/15) - належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40232167 від 07.07.2015 р. /а.с.9/, рішенням суду /а.с.6,7/.
Згідно довідки №1870 від 20.08.2015 року, виданої КП «ЖЕО №8», в зазначеній вище квартирі значиться зареєстрованою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12.08.2015 року /а.с.14/.
Відповідач ОСОБА_3 за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12.08.2015 року зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться /а.с.13/.
З акту б/н від 20.08.2015 р., посвідченого майстром дільниці №4 ТОВ «СІТІ-СЕРВІС», вбачається, що ОСОБА_4 не мешкає більше трьох років у спірній квартирі.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном.
Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 33 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова), судам розяснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Крім того, суд враховує п.34 Постанови, у якому зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, шо втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Отже, дані правовідносини виникли між власником та колишнім власником житла,відповідач ОСОБА_4 втратила будь-які права на користування житлом у спірній квартирі, тому суд визнає її особою, що втратила право користування житловим приміщення.
Разом із тим, суд не знаходить підстав для визнання втратившим право користування житловим приміщенням ОСОБА_3, оскільки його місце проживання не зареєстровано за вищезазначеною адресою, тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині.
Таким чином, єдиним та законим власником квартири є позивач, відповідач ОСОБА_4 не є членом сімї власника квартири, залишаючись зареєстрованою за даною адресою, чинить перешкоди власнику квартири позивачу у праві користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому суд задовольняє дану позовну вимогу позивача.
Судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 81, 82, 88, 209, 212, 215, 223-224, 294 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №50 в будинку №74 по вул.Іллічівська в м.Кривому Розі Дніпропетровської області.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.

Суддя: Р. Є. Скотар