Справа № 352/1872/15-ц
Провадження № 2/352/1044/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на землю,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на землю від 17.07.2000 року належить земельна ділянка на території Черніївської сільської ради. Проте, оскільки даний акт видано у 2000 році, то в даної земельної ділянки відсутній кадастровий номер. 29.11.2000 року він змінив прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. В ході присвоєння кадастрового номера при накладенні файлу в електронному форматі працівниками відділу держземагенства було виявлено, що його файл накладається із раніше зареєстрованим файлом на земельну ділянку відповідача, яка розташована в АДРЕСА_1. Під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем не було погоджено межі з суміжним користувачем, тобто з ним, що є порушення ЗК Україн. Внаслідок цього, при виготовленні технічної документації на вказану земельну ділянку відповідача, допущено помилку щодо місця розташування ділянки, її конфігурації та суміжних землекористувачів; у результаті йому видали державний акт на право власності на іншу земельну ділянку, якою він ніколи не користувався. Як наслідок, такими діями відповідача, що виразились у передачі земельної ділянки у власність, грубо порушені його права землекористувача, які жодним чином не можуть бути усунені, окрім як шляхом визнання судом недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2 та виключення із бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру інформацію про реєстрацію земельної ділянки.

Представник позивача в судове засідання не з»явився. Від нього на надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання нем з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на землю від 17.07.2000 року належить земельна ділянка на території Черніївської сільської ради, проте у останньої відсутній кадастровий номер. 29.11.2000 року він змінив прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. В ході присвоєння кадастрового номера при накладенні файлу в електронному форматі працівниками відділу держземагенства було виявлено, що файл позивача накладається із раніше зареєстрованим файлом на земельну ділянку відповідача, яка розташована в АДРЕСА_1. Під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем не було погоджено межі з суміжним користувачем, тобто з позивачем, що є порушенням ст. 198 ЗК України. Внаслідок цього, при виготовленні технічної документації на вказану земельну ділянку відповідача, допущено помилку щодо місця розташування ділянки, її конфігурації та суміжних землекористувачів; у результаті йому видали державний акт на право власності на іншу земельну ділянку, якою він ніколи не користувався. Такими діями відповідача, що виразились у передачі земельної ділянки у власність, порушені його права землекористувача, позивача.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.

Крім того, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на положення статті 22 вказаного Земельного Кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, оцінюючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності, з позиції їх достатності, належності та достовірності, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що виданий 28.03.2011 року ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 21 ЦК України, ст.ст., 116, 121, 152 ЗК України, ст.ст. 3, 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", положеннями Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2013 року № 868, ст. ст. 3, 10, 11,57-61,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.03.2011 року НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 28.05.2009 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00467, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 на ім»я ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський