Справа № 639/3088/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

7 квітня 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Іванова І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів за договором страхування, -

В С Т А Н О В И В:

1 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів за договором страхування.

Суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач посилається на те, що на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, з чим не можливо погодитися.

Так, не поширюються на спірні правовідносини , що випливають з договорів страхування та відповідно врегульовані спеціальними законами /Законом №85/96-ВР та Законом №1961-ІV/, положення Закону №1023 ХІІ від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів» з огляду на те, що предметом спору є не якість страхових послуг , а права та обвязки сторін згідно з умовами договору страхування.

У преамбулі Закону № 1023-ХІІ зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Закон № 1961-ІV регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У ст. 1 цього Закону визначено, що страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто цей Закон направлений на захист життя, здоровя та майна третіх осіб.

Відповідно, Закон № 1023-ІV, що регулює відносини, які випливають із договорів купівлі-продажу (виконання робіт, надання послуг) та спрямовані на задоволення виключно особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, не може поширюватися на правовідносини, що випливають із Закону № 1961-ІV.

Суди не можуть керуватися законодавством про захист прав споживачів при вирішенні спорів, що випливають з відносин між фізичними особами, які вступають у договірні відносини між собою з метою задоволення особистих потреб, не повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності, а також із відносин, що виникають у звязку із придбанням фізичною особою-підприємцем товарів, виконанням для нього робіт чи наданням послуг не для особистих потреб, а для здійснення підприємницької діяльності або у звязку із придбанням товарів, виконанням робіт і наданням послуг з метою задоволення потреб юридичних осіб.

Закон № 1023-ІV регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоровя, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики.

Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Такими чином відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону № 1023-ІV і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України , суддя, встановивши , що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу , або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу , в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху , про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення коштів за договором страхування - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання ухвали. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Іванова