МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25.02.2015 року Справа № 370/127/15-ц

Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Тандира О.В., при ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.04.2014 року помер батько позивача, ОСОБА_4, який до дня смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.
28.03.2014 року відповідач по справі, ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes - Benz 416 CDI» та рухаючись по вул. І. Франка в напрямку с. Фасова Макарівського району Київської області, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, перевищивши дозволену швидкість руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди батько позивача, ОСОБА_4, отримав значні тілесні ушкодження, від яких помер 17.04.2014 р., в лікарні не приходячи до тями.
Вироком Макарівського районного суду Київської області від 23.09.2014р. по справі №370/1813/14-к відповідача по справі, ОСОБА_3, було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

З моменту наїзду та до дня смерті батько позивача постійно перебував у медичних закладах та отримував відповідне лікування. Ліки, які використовувались для лікування батька та допоміжні засоби гігієни позивач купував особисто за власні кошти, витрачаючи кошти власного сімейного бюджету. Відповідач по справі ОСОБА_3, матеріальної допомоги у період лікування батька не пропонував та не надавав.

За період лікування у лікарнях позивачем було придбано значну кількість ліків та засобів для підтримки гігієни тіла лежачого хворого, які використовувались для лікування потерпілого ОСОБА_4, на суму 21725,42 грн., що підтверджується відповідними документами.

Після смерті було розпочато процедуру підготовки до поховання. Так, зокрема, позивачем було придбано одяг для покійного та поховальні атрибути на загальною суму 2477 грн. Також 18.04.2014р. було придбано набір для поховання на суму 2105 грн. Також було придбано продукти для поминального обіду: вино на суму 289 грн. 35 коп., продукти харчування і допоміжні засоби на загальну суму 1495 грн. 53 коп., напої, вартість яких складає 4170 грн. За поминальний обід позивачем було сплачено рахунок на суму 16550 грн.

Згодом, позивач встановив на могилі батька надгробну споруду, за виготовлення та встановлення якої ним було сплачено суму 22000 грн.

Позивач вважає, що відповідач згідно із нормами ст.ст. 1201 ,1166, 1167, 1187 ЦК України зобовязаний відшкодувати здійснені ним витрати.

У судове засідання позивач не зявився, подав до суду письмову заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 23.09.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Вказаним вироком встановлено, що 28.03.2014 року близько 22 год., точного часу слідством не встановлено, водій ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 416 CDІ» державний реєстраційний номер AI 1291 ЕВ та рухаючись у своїй смузі руху зі швидкістю 89..93 км/год., по вул. І.Франка у напрямку с.Фасова Макарівського району Київської області, тобто по населеному пункту, який позначений дорожнім знаком 5.45 ПДР України, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, перевищивши дозволену швидкість руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який перетинав проїжджу частину зліва на право відносно руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4, отримав тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні не приходячи до тями.

Позивач вказав, а відповідач не скористався правом заперечити проти цього, що з моменту наїзду та до дня смерті батько позивача постійно перебував у медичних закладах та отримував відповідне лікування. Ліки, які використовувались для лікування батька та допоміжні засоби гігієни позивач купував особисто за власні кошти, витрачаючи кошти власного сімейного бюджету. Відповідач по справі ОСОБА_3, матеріальної допомоги у період лікування батька не пропонував та не надавав.

Позивач оплатив лабораторне дослідження крові на вміст алкоголю покійного батька, який коштував 225,72 грн., а також ще одне лабораторне дослідження, вартість якого складає 90 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, а всього на суму 315,72 грн.

За період лікування у лікарнях позивачем було придбано значну кількість ліків та засобів для підтримки гігієни тіла лежачого хворого, які використовувались для лікування потерпілого ОСОБА_4, на суму 21725,42 грн., що підтверджується відповідними документами, що містяться у матеріалах справи.

Також позивачем було придбано одяг для покійного та поховальні атрибути на загальною суму 2477 грн., набір для поховання на суму 2105 грн., продукти для поминального обіду: вино на суму 289 грн. 35 коп., продукти харчування і допоміжні засоби на загальну суму 1495 грн. 53 коп., напої, вартість яких складає 4170 грн. За поминальний обід позивачем було сплачено рахунок на суму 16550 грн., що підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах справи.

Згодом, позивач встановив на могилі батька надгробну споруду, за виготовлення та встановлення якої ним було сплачено суму 22000 грн., що також підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до довідки Фасівської сільської ради від 01.12.2014р. №314, покійний ОСОБА_4, до дня смерті проживав з позивачем та поховання відбувалося за його рахунок.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення шкоди, заподіяної злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи викладене, а також те, що вина та протиправна поведінка відповідача, ОСОБА_3, доведена та визнана самим відповідачем (згідно вироку Макарівського районного суду Київської області від 23.09.2014р., по справі №370/1813/14-к), розмір шкоди підтверджується належними доказами, протиправна поведінка знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку зі шкодою, позовні вимоги про стягнення з відповідача 71128,02 грн., (315,72 + 21725,42 + 2477 + 2105 + 289,35 + 1495,53 + 4170 + 16550 + 22000) підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то як вказав позивач та не заперечив відповідач, стосунки між позивачем та його покійним батьком були дуже теплі та люблячі, внаслідок догляду за безпомічним страждаючим батьком та його смертю позивач зазнав сильних емоційних переживань, з чим суд погоджується, а тому стягнення з відповідача 50 000 грн., моральної шкоди є обґрунтованим і не може вважатися завищеним, надмірним чи несправедливим.

Судові витрати відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 3654 грн.,

Керуючись 15, 60, 79, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, с. Фасова Макарівського району Київської області, вул. Леніна, 48-б) на відшкодування матеріальної шкоди 71128,02 грн., та 50000 грн., моральної шкоди, а всього 121128,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (отримувач коштів Макарівський районний суд, код отримувача за , банк отримувача ГУ ДКСУ в Київській області, МФО 821018, р/р 0385) судовий збір в сумі 3654 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Головуючий О.В.Тандир