Справа № 367/5657/14-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/5922/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 03.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», ОСОБА_4 про визнання майнової поруки у вигляді договору іпотеки квартири такими, що припинені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Р6GА03830005 від 21 серпня 2007 року в розмірі 157 586,09 доларів США, що еквівалентно 1 870 546 грн. 86 коп. звернути стягнення на квартиру №3 загальною площею 55,20 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_4 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № К2Р6GА03830005 від 23 серпня 2007 року ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 77 552 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Позичальник в порушення умов договору належним чином не виконує зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом та просила визнати майнову поруку у вигляді договору іпотеки квартири №К2Р6GА03830005, укладеного між нею та ЗАТ КБ "Приватбанк" 23 серпня 2007 року на квартиру АДРЕСА_2 такими, що припинені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 серпня 2007 року її чоловік ОСОБА_4 уклав з відповідачем кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 77 552 доларів США. ОСОБА_4 являється майновим поручителем на підставі договору іпотеки, згідно якого вона передала в іпотеку позивачу належну їй на праві власності квартиру за вищезазначеною адресою. За період 2007-2008 років позичальник своєчасно та в повному обсязі сплачував банку кошти по погашенню кредиту. Після підвищення курсу долара в 2009 році їх сім'я не мала можливості виконувати зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, але вони продовжували виконувати свої зобов'язання в міру можливості. З 15 листопада 2008 року позивач в односторонньому порядку підвищив відсоток за користування кредитом з 11,04 % річних до 13,08% річних. Згідно п. 5.2 Договору кредиту після видачі заставної зміни і доповнення до цього договору можуть вноситися лише після анулювання заставної і видачі нової заставної, а також реєстрації нової заставної в державному реєстрі іпотек. В укладеному договорі іпотеки не передбачено, що даний договір може бути змінений в односторонньому порядку іпотекодержателем і не вказано, що договір кредиту може бути змінений в односторонньому порядку. Оскільки за договором іпотеки від 23 серпня 2007 року ОСОБА_4 є також майновим поручителем за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_4, а тому договір іпотеки є одночасно і договором майнової поруки. Враховуючи те, що банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя, ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 1 ст. 559 ЦК України і визнати майнову поруку у вигляді договору іпотеки такою, що припинена.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2015 року позов ПАТ КБ "Приват Банк" задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Р6GА03830005 від 21 серпня 2007 року в розмірі 268 823 грн. 13 коп. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 55,20 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою 24 лютого 2005 року за реєстровим № 1-940 шляхом продажу ПАТ КБ "Приват Банк" вказаного предмету іпотеки з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування. Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приват Банк" просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині залишку заборгованості у сумі 268 823 грн. 13 коп., в рахунок якого звернуто стягнення на квартиру через порушення норм матеріального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що визначаючи розмір заборгованості суд першої інстанції не врахував, що окрім стягнутої за рішенням суду від 24 березня 2011 року заборгованості станом на 16 червня 2009 року, нараховувалася та існує ще й інша заборгованість, оскільки після ухвалення рішення суду борг погашено не в повному обсязі. За час несплати коштів з моменту ухвалення судового рішення до надходження грошових коштів банком нараховувалися проценти на залишок основного боргу, проценти на прострочений борг та пеня.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 серпня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № К2Р6GА03830005, згідно умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 77 552 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2017 року.

23 серпня 2007 року між ОСОБА_3, іпотекодавцем, що є майновим поручителем за кредитним зобов'язанням ОСОБА_4 і ЗАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір іпотеки квартири № К2Р6GА03830005, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 55,20 кв. м., житловою площею 40,10 кв. м., яка розташована за адресою АДРЕСА_3; майно належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 511 565 грн.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_4 станом на 02 червня 2014 року становить 157 586,09 доларів США, що еквівалентно 1 870 546 грн. 86 грн., з яких: 58 368,98 доларів США - заборгованість за кредитом; 42 709,41 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 960,82 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 43 022,72 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина); 7 503,10 доларів США - штраф (процентна складова).

03 жовтня 2008 року за № 20.1.3.2/6-22885/5455 ПАТ КБ "Приватбанк" направлено листа ОСОБА_4, в якому банк повідомляє про те, що починаючи з 15 листопада 2008 року відсоткова ставка за кредитним договором № К2Р6GА03830005 від 21 серпня 2007 року складатиме 13,08 % на рік. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № К2Р6GА03830005 від 21 серпня 2007 року станом на 16 червня 2009 року в розмірі 507 663 грн. 10 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що частина заборгованості сплачена позичальником. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач пропустила строк позовної давності.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, з матеріалів справи вбачаться, що отримавши кошти за кредитним договором ОСОБА_4 не виконав належним чином покладені на нього зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору в розмірі 507 663 грн. 10 коп. Однак, вказане судове рішення позичальником в повному обсязі не виконано, у зв'язку з чим позивач нараховував проценти на залишок основного боргу, проценти на прострочений борг та пеню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру, ПАТ КБ «Приват Банк» обґрунтовано звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на неї в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а саме п. 9 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінним від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

В уточнених запереченнях відповідач визнала ту обставину, що рішення суду про стягнення з позичальника боргу за кредитним договором останнім виконано не в повному обсязі та не в установлений строк.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не позбавляє права позивача звернутись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі якщо рішення суду про стягнення заборгованості не виконане.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у зв'язку з неповним погашенням заборгованості за позичальником рахується заборгованість і позивач має право на нарахування процентів та пені в силу ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 27 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, втому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надають право іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі дії від імені іпотекодавців, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, зазначений позивачем спосіб реалізації предмету іпотеки не є позовною вимогою, а є визначенням бажаного позивачем способу реалізації, а тому позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в зазначений ним у позовній заяві спосіб є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині первісного позову підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову сторонами не оскаржувалося, а, відтак, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2015 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Р6GА03830005 від 21 серпня 2007 року в розмірі 157 586,09 доларів США, що еквівалентно 1 870 546 грн. 86 коп. звернути стягнення на квартиру № 3 загальною площею 55,20 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_4 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № К2Р6GА03830005 від 23 серпня 2007 року Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приват Банк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої по АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», місце знаходження - вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, , судовий збір у розмірі 7 673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.