Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/900/15 Головуючий у 1-й інстанції Клімов В.В.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.

Онищенка Е.А.

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Краматорського відділення Донбаської філії АТ ПАТ "ВіЕйБі Банк" №103 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Краматорського відділення Донбаської філії АТ ПАТ "ВіЕйБі Банк" №103 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову, позивачі зазначали, що 04 жовтня 2013 року позивачі від імені ОСОБА_3 уклали договір банківського вкладу "Англійський "Постійний" Здорова добавка" № 658998/2013 з ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі Краматорського відділення Донбаської філії АТ ПАТ "ВіЕйБі Банк" № 103 на суму 300000, 00 грн. строком на шість місяців.

13 березня 2014 року ОСОБА_3 заздалегідь звернувся до банку з вимогою повернути вклад та відсотки, починаючи з 04 квітня 2014 року, проте було відмовлено.

Стресова ситуація, в якій опинились позивачі, призвела до того, що у ОСОБА_4, яка на той час була вагітна, почались передчасні пологи, що потребувало великих коштів, а ОСОБА_3 був доведений до відчаю, майже не скоїв самогубство.

На підставі викладеного, позивачі просили суд, стягнути з відповідача на користь позивачів 12115 грн. 67 коп. - матеріальних збитків та у відшкодування моральної шкоди - 1700 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. олегія суддів вважає такі висновки правильними, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та погоджуються з нормами матеріального права.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 видно, що підставою заявленого позову вони зазначають спричинення їм матеріальної та моральної шкоди винними діями відповідача.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 жовтня 2013 року ОСОБА_3 уклав договір банківського вкладу "Англійський "постіний" Здорова добавка" №658998/2013 з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Краматорського відділення Донбаської філії АТ ПАТ "ВіЕйБі Банк" №103. Згідно договору банк прийняв від ОСОБА_3 04 жовтня 2013 року на строковий депозитний рахунок грошову суму в розмірі 300000,00 грн. строком на 6 місяців та зобов"ячався повернути суму вкладу 04 квітня 2014 року і проценти на неї на умовах та впорядку. Встановленому договором (а.с.10-11).

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини відповідача у передчасних пологах ОСОБА_4 при вирішенні спору надано не було.

Згідно положень пунктів 2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" ( із наступними змінами ), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, суд першої інстанції, прийнявши до уваги фактичні обставини справи, оцінивши надані по справі докази в порядку статті 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_3, ОСОБА_4 вимог щодо заподіяння їм матеріальної та моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки відповідають встановленим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів судом і помилкових висновків суду, є неспроможними, спростовуються наведеними та іншими матеріалами справи і є такими, що не впливають на висновки суду по суті спору.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: