Справа № 462/8890/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/6683/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

встановила:

18.12.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.3-4) про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей-двійнят у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проживає окремо від них, має достатній дохід від акторської діяльності, оскільки навчається на платному відділенні ВГІКу у м.Москві, однак, в добровільному порядку не надає дітям належного матеріального утримання, витрати на яке із збільшенням віку дітей зросли. У зв'язку з тим, що доходи відповідача не є облікованими, а його заробіток - мінливим, просила стягувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.06.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд вирішив стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 гривень на кожну дитину від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення до суду, з 08 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 243 гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4, просить його змінити, зменшивши визначений судом розмір стягуваних з нього у користь позивача аліментів до 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину.

Апелянт вважає, що суд не виконав вимог ст.182 СК України і не врахував його матеріального становища: тієї обставини, що він не працює, а має лише незначні доходи від тимчасових робіт, і, окрім того, навчається у ВУЗі на платній формі навчання, а також не дав належної правової оцінки доказам, які він подав суду на підтвердження цих обставин. Крім того, апелянт зазначає, що висновок суду про розмір стягуваних з нього аліментів є взагалі необґрунтованим, а твердження позивача про отримання ним доходу, який дозволяв би йому сплачувати щомісячно по 5000 гривень на дітей, - недоведеним. Для апелянта є незрозумілим, з чого виходив суд, присуджуючи з нього аліменти у користь позивача в розмірі 6000 гривень щомісячно, оскільки він не має ні постійного заробітку, ні житла, ні статків (рахунків в банківських установах, іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна), щоб сплачувати такі аліменти.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання ним 21.10.2015 року судової повістки (а.с.62), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених вимог, оскільки, окрім неповного з'ясування судом обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального права, районним судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки суд в порушення вимог ст.11 ЦПК України вийшов за межі заявлених позивачем вимог, присудивши у її користь аліменти вбільшому розмірі, ніж вона просила у своєму позові (а.с.3-4), до якого жодних змін та уточнень щодо збільшення позовних вимог до суду не подавала.

З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Діти проживають разом із своєю матір'ю - позивачем ОСОБА_2, окремо від відповідача (а.с.7), шлюб з яким було розірвано 30.05.2006 року (а.с.5).

Позивач ОСОБА_2 працює артисткою театру імені М.Заньковецької у м.Львові і її щомісячний заробіток за вирахуванням податків становить близько 8500 гривень (а.с.16).

У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК).

Відповідно до вимог ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення .

Відповідно до частини другої цієї статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2015 року становив 1286 гривень.

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивач, обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, вказувала про наявність у відповідача значних доходів, які дозволяють йому сплачувати такі аліменти, однак, розміру цих доходів вона не назвала і не підтвердила їх наявність відповідними доказами.

Згідно з останніми записами у трудовій книжці відповідача (а.с.70-72), він офіційно не працює з липня 2001 року, однак, відповідач визнав той факт, що він дійсно має мінливий дохід від тимчасових робіт з акторської діяльності, розмір якого не називає і жодним чином не підтверджує.

Враховуючи наведені вище положення ст.180 СК України про рівність обов'язку кожного з батьків забезпечити дитині необхідне матеріальне утримання, вимоги ст.182 цього Кодексу про урахування обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, та встановлені судом фактичні обставини справи, а саме: відсутність у відповідача постійного заробітку (доходу), відсутність у дітей захворювань, які б вимагали щомісячних витрат, відсутність медичних висновків про наявність у відповідача захворювань, які б обмежували його у працевлаштуванні, відсутність у відповідача утриманців та інших дітей та наявність у нього мінливого доходу від тимчасових робіт з акторської діяльності, розмір якого він не називає, однак, який дає йому можливість навчатись на платному відділенні ВГІКу у м.Москві, - колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач зобов'язаний забезпечити своїм дітям законодавчо закріплений прожитковий мінімум з урахуванням їхнього віку, який на момент ухвалення рішення становить 1286 гривень, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання кожної дитини в твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача з позовом до суду - з 18.12.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

В силу вимог ч.2 ст.184 СК України, визначений судом розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України й те, що позивач згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову до суду, то судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2015 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1300 (одній тисячі триста) гривень на кожну дитину, починаючи з 18 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.