Провадження № 22-ц/780/997/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
Категорія 18 16.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та допиту свідків у цивільній справі справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась з даним позовом в Києво-Святошинський районний суд Київської області, посилаючись на те, що 14 червня 2014 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Дудкіною Н.В., вона подарувала своїй онуці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0774 га., яка розташована в АДРЕСА_1.

До укладення договору, між ними було досягнуто угоди, згідно з якою, ОСОБА_2 буде утримувати її, готувати їжу, купувати продукти та їжу, прибирати в будинку, сплачувати житлово-комунальні послуги тощо. При цьому, відповідач пообіцяла знятися з реєстрації в її будинку та зняти з реєстрації свою доньку. Це її влаштовувало, так як вона мала намір заповісти свій будинок іншій дочці.

Укладаючи договір дарування, вона вважала, що уклала договір довічного утримання. Лише після того, як відповідач відмовилась виконувати обов'язок по її утриманню, вона усвідомила, що передала їй безоплатно у власністьналежне їй майно. Отже, як стверджує позивач, при укладенні договору вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідач не дотримала своїх обіцянок довічно утримувати її та добровільно знятися з реєстрації в її будинку, та зняти з реєстрації свою доньку , а також замість того, щоб будувати для себе будинок на подарованій земельній ділянці , натомість, виставила її на продаж. Просила визнати недійсним договір дарування з вищенаведених підстав.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року, позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року,ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 24 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В., згідно з яким, ОСОБА_1 подарувала своїй онуці ОСОБА_2 земельну ділянку пл. 0,0774 гаю., з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідач, заперечуючи проти позиву, пояснила, що оселилась в належному позивачу будинку, як член сім'ї позивача за її наполяганням у травня 2011 року.

Ніякої домовленості щодо її довідного утримання, між ними не було. Вона, як член сім'ї, допомагала бабусі, купувала їй ліки, готувала їжу, сплачувала комунальні послуги тощо. Так як бабуся склала заповіт на все належне їй майно, вони з чоловіком зробили капітальний ремонт в будинку, на що витратили значні кошти.

Після закінчення ремонту, бабуся скасувала заповіт і стала наполягати на їх виселенні, вдаючись до ганебних вчинків. Внаслідок цього, в липні 2014 року вона змушена була залишити будинок.

За змістом ч. 1 ст. 229 ЦК України правочин, який вчинено під впливом помилки має бути визнаний судом недійсним.

Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення , за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений.

Помилка внаслідок недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надала суду вагомих доказів наявності правовідносин, характерних для договору довічного утримання, а також не довела в суді ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому, колегія суддів вважає, що Києво-Святошинський районний суд Київської області прийшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Так як суд першої інстанції розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень закону при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: