АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Галичанського А.Д., Половінкіної Н.Ю.

секретаря: Давньої Я.А.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника апелянтів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності, за апеляційною скаргою мешканців житлового будинку АДРЕСА_1: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2914 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Посилався на те, що йому, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2012 року, належать нежитлові (офісні) приміщення загальною площею 122,30 кв.м, які розташовані за адресою АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно було зареєстровано Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 31.05.2012, що підтверджується витягом ЧКОБТІ від 31.05.2012 про державну реєстрацію прав. З метою покращення об'ємно-планувальних та експлуатаційних якостей вказаних нежитлових приміщень, ним було проведено їх реконструкцію та переобладнання під офісні приміщення. Згідно інвентарної справи, після перепланування нежитлові (офісні) приміщення загальною площею - 163,90 кв.м та основною площею - 142,80 кв.м складаються з коридору 18-1 площею 2,00 кв.м, коридору 18-2 площею 7,00 кв.м, коридору 18-3 площею 4,70 кв.м., вбиральні 18-4 площею 2,60 кв.м,

22ц-282/15 Головуючий в І інстанції Дудаков С.Є.

категорія 5 Доповідач Бреславський О.Г.

кабінету 18-5 площею 18,80 кв.м, кабінету 18-6 площею 31,70 кв.м, вбиральні 18-7 площею 2,10 кв.м., кабінету 18-8 площею 19,20 кв.м, кабінету 18-9 площею 18,00 кв.м, кабінету 18-10 площею 23,10, кабінету 18-11 площею 19,30 кв.м, санвузла 18-12 площею 2,70 кв.м та кабінету 18-13 площею 12,70 кв.м. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області йому було відмовлено у реєстрації декларації про готовність об'єкта та прийняття його в експлуатацію у зв'язку з тим, що будівельні роботи виконувались без оформлення права на їх виконання. Єдиним способом отримати правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно позивач вважає вирішення даного питання шляхом звернення до суду. У зв'язку з перейменуванням вулиці, де знаходиться спірне майно, уточнив позовні вимоги в частині зміни назви вулиці Червоноармійської на вулицю Героїв Майдану та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові (офісні) приміщення загальною площею - 163,90 кв.м, основною площею - 142,80 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, що складаються з приміщень: коридору 18-1 площею 2,00 кв.м, коридору 18-2 площею 7,00 кв.м, коридору 18-3 площею 4,70 кв.м., вбиральні 18-4 площею 2,60 кв.м, кабінету 18-5 площею 18,80 кв.м, кабінету 18-6 площею 31,70 кв.м, вбиральні 18-7 площею 2,10 кв.м., кабінету 18-8 площею 19,20 кв.м, кабінету 18-9 площею 18,00 кв.м, кабінету 18-10 площею 23,10, кабінету 18-11 площею 19,30 кв.м, санвузла 18-12 площею 2,70 кв.м та кабінету 18-13 площею 12,70 кв.м.

У апеляційній скарзі мешканці житлового будинку АДРЕСА_1: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, вважаючи себе співвласниками спірних допоміжних приміщень, просять скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2014 року, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові (офісні) приміщення загальною площею 163,90 кв.м. та ухвалити нове, яким зобов'язати ОСОБА_1 повернути самочинно захоплене приміщення горища шляхом демонтажу перегородок на горищі та усунути перешкоди, які забороняють прямий доступ до щитової та димовентиляційних каналів.

Вважають вказане рішення незаконним, таким що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із Цивільним процесуальним кодексом України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст. 292 ЦПК).

Апелянти, вважаючи себе співвласниками спірних допоміжних приміщень, звернулися із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, за позивачем ОСОБА_1 рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2012 року визнано право власності на реконструйовані мансардні приміщення під офісні приміщення загальною площею 122,30 кв.м., а саме: коридор 18-1 площею 7,40 кв.м; кабінет 18-2 площею 12,80 кв.м; кабінет 18-3 площею 20.60 кв.м; кабінет 18-4 площею 20,60 кв.м, підсобне приміщення 18-5 площею 15,00 кв.м кабінет 18-6 площею 20,60 кв.м; коридор 18-7 площею 3,00 кв.м; кабінет 18-8 площею 17,30 кв.м, вбиральня 18-9 площею 2,10 кв.м.; вбиральня 18-10 площею 2,90 кв. м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Пізніше, позивачем самочинно було здійснено реконструкцію вказаних приміщень, а також за рахунок реконструкції частини мансардного приміщення збільшено загальну площу з 122,30 кв.м до 163,90 кв.м.

За вказані дії Постановою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області від 21.02.2013 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ч. 1 ст. 188-42 КК України (а.с. 10-11).

Окрім того, інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області відмовлено у реєстрації декларації та прийняття в експлуатацію об'єкта, а саме нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, оскільки будівельні роботи по реконструкції здійснювались без оформлення права на їх виконання (а.с.22).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що, за правилами ст.ст. 392, ч.3 ст. 376, ч.2 ст.283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, за позивачем можливо визнати право власності на реконструйовані приміщення, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, оскільки дана реконструкція не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших громадян.

Проте, з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинків одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

У Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п.1.1).

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 зазначено, що положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво-або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

У той же час законодавство розрізняє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні шахти та інші технічні приміщення ). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

За таких обставин, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.355, 356, 382 ЦК України, визнав право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1, чим порушив права інших співвласників будинку на допоміжні приміщення будинку, а саме горище будинку по АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст, 303, 307, 309 ЦПК України,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: