Номер провадження: 22-ц/785/518/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у володінні, користуванні і розпорядженні квартирою,-

встановила:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив усунути перешкоди у володінні, користуванні і розпорядження 4-х кімнатною квартирою, загальною площею 92,1 кв.м., житловою площею 69,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою, та виселити відповідачів з зазначеної квартири з усіма іншими особами, які можуть мешкати разом з відповідачами.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31.10.2013 року він набув права власності на спірну квартиру, а відповідачі, які є колишніми власниками цієї квартири, не допускають його до квартири, та відмовляються звільнити цю квартиру, чим створюють йому перешкоди та порушують його право власності на квартиру.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року позовні вимоги задоволено. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у володінні, користуванні і розпорядженні 4-х кімнатною квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування цією квартирою, та шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 з цієї квартир разом з усіма іншими особами, які мешкають в цій квартирі. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 а відповідачі створюють йому перешкоди, тому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року зазначеним вимогам не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 17.06.2013 року квартиру АДРЕСА_1 яка належала на праві власності ОСОБА_8, було передано ПАТ "Банк Перший" в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом № 2/1522/12050/11, виданим Приморським районним судом м. Одеси від 07 липня 2012 року, на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2012 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 4020215,55 грн..

Згідно зі свідоцтвом, виданим 01.07.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г., зареєстрованим в реєстрі № 573, ПАТ "Банк Перший" належить на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу її колишнього власника - відповідачки ОСОБА_8 за кредитним договором, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Одеській області 17.06.2013 року.

На підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2013 року, який був укладений між ПАТ "Банк Перший" та ОСОБА_4, останній набув право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2015 року право власності на спірну квартиру 22.01.2015 року зареєстровано за ВАТ "БГ Банк" (ПАТ "Банк Перший") з 01.07.2013 року.

З договору про розірвання договору купівлі-продажу, посвідченого 31.10.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г., за реєстровим № 1088, від 22.01.2015 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 поновлено за ВАТ "БГ Банк", який є правонаступником ПАТ "Банк Перший", у зв'язку з розірванням договору купівлі продажу спірної квартири від 31.10.2013 року по причині порушення ОСОБА_4 п. 4.1. зазначеного договору, а саме несплату грошових коштів за придбану квартиру..

Таким чином, позивач ОСОБА_4 не є власником спірної квартири, оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_1, після розірвання договору купівлі-продажу, було поновлено за ВАТ "БГ Банк" (ПАТ "Банк Перший") з 01.07.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 383 ч. 1 ЦК України та 150 ч. 1 ЖК України передбачено право власника квартири використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї.

Частиною 1 статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У зв'язку з викладеним у позивача відсутні правові підстави, надані законом власнику, для захисту порушеного права власності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 03.06.2008 року між ВАТ "Універсальний банк розвитку та партнерства" та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 225000 доларів США, зі сплатою 16% річних, строком дії до 02.06.2015 року.

ВАТ "Універсальний банк розвитку та партнерства", який змінив назву на ПАТ "Банк Перший", звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2012 року було стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 4020215,55 грн..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2012 року зазначене заочне рішення, на підставі якого, як було зазначено вище, було видано виконавчий документ, та перейшло право власності на квартиру, яка належить ОСОБА_8, до Банку скасовано.

При подальшому розгляді справи було ухвалено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 4020215,55 грн.. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.04.2014 року зазначене рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Також колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення суду від 30.05.2012 року. Допущено поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2012 року по справі за позовом ПАТ "Банк Перший" до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення суми боргу за договором кредиту та зазначено, що ухвала є підставою для скасування реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с.125).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року роз'яснено ухвалу від 23.05.2014 року та зазначено, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 року є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 тобто фактично право власності на зазначену квартиру поновлено за ОСОБА_8 (а.с.130). Вказана ухвала не скасована та набула законної сили.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_4 не є власником спірної квартири, а тому не може звертатися до суду з позовними вимогами щодо усунення перешкод у користуванні майном, яке йому не належить.

Суд першої інстанції, при ухваленні рішення, не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для справи, та в порушення вказаних вище норм матеріального та процесуального права безпідставно задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що ОСОБА_3 при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 121,8 грн..

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у володінні, користуванні і розпорядженні квартирою, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 121,8 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко