Провадження № 2/638/757/15
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді: Подус Г.С.,
при секретарі: - Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», відділення № 455 Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» про стягнення суми боргу,
Представник позивача надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності, у разі не прибуття у судове засідання відповідача розглядати справу у заочному порядку.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
На вищезазначений рахунок позивачем 25.06.2014 року було перераховано 1 000, 00 грн., а 06.08.2014 року було ще перераховано 227 648,77 грн.
У відповідності до умов Публічного договору, а саме п.3.1 ч.3 банк приймає від вкладника вклад, внесений на умовах (сума, валюта, процентна ставка, строк зберігання, тощо), які визначені у Публічному договорі та договорі та зобов'язується повернути вклад та сплатити відсотки за його користування.
Згідно умов Договору процентна ставка складає 25% річних, які повинні були нараховуватися та сплачуватися щомісячно. Дата повернення складу відповідно до умов Договору 26.09.2014 року.
22.09.2014 року позивач звернувся до ПАТ «ІМЕКСБАНК» з заявою, в якій попередив, що строк дії договору закінчується 26.09.2014 року, та що він має бажання повернути вкладені кошти у розмірі 228 648,77 грн.
16.10.2014 року позивач отримав відповідь, в якій було зазначено, що він зможу отримати свої грошові кошти після закінчення строку дії договору, а саме 05.01.2014 року.
Відповідно до умов Договору, в якому чітко зазначено, що строк дії договору закінчується саме 26.09.2014 року, а ні в якому разі не 05.01.2014 року, як це було зазначено в листі ПАТ «ІМЕКСБАНК».
26.09.2014 року позивач знову звернувся з заявою до ПАТ «ІМЕКСБАНК», в якій зазначив, що строк дії договору сплив, і що він має бажання повернути вкладені грошові кошти. Але відповіді на лист від 26.09.2014 року позивач не отримав.
Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на невизначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).
До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Відповідно до частини 1 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах проведення вкладу повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Згідно статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.
Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором.
Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.
Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною.
Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.
У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.
На підставі статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.
Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.
Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
29.09.2014 року позивачем на адресу ПАТ «ІМЕКСБАНК» була направлена претензія, в якій він просив повернути вкладені грошові кошти разом з відсотками, але відповіді на лист не отримав.
20.10.2014 року вкладені позивачем грошові кошти у розмірі 228 648,77 грн. частинами були повернені ПАТ «ІМЕКСБАНК», але відсотки у розмірі 25% річних виплачені не були.
Так, в Постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі №6-34цс13 зазначено, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, з цього випливає, що відсотки за банківським вкладом (депозитом) ПАТ «ІМЕКСБАНК» повинен нараховувати не до строку закінчення дії договору, а до строку фактичної виплати банківського вкладу, тобто до 20.10.2014 року.
У період з 26.09.2014 року по 29.09.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 224 148,77 грн. х на 25% = 460,58 грн.
29.09.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 5 500 грн.
У період з 29.09.2014 року по 30.09.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 218 648,77 грн. х на 25% = 149,76 грн.
30.09.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 1 000,00 грн.
У період з 30.09.2014 року по 01.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 217 648,77 грн. х на 25% = 149,07 грн.
01.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 1 000,00 грн.
У період з 01.10.2014 року по 02.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 216 648,77 грн. х на 25% = 149,07 грн.
02.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 1 000,00 грн.
У період з 02.10.2014 року по 03.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 215 648,77 грн. х на 25% = 147,70 грн.
03.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 03.10.2014 року по 06.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 215 148,77 грн. х на 25% = 294,72 грн.
06.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 06.10.2014 року по 07.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 214 648,77 грн. х на 25% = 147,02 грн.
07.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 07.10.2014 року по 08.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 214 148,77 грн. х на 25% = 146,68 грн.
08.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 08.10.2014 року по 09.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 213 648,77 грн. х на 25% = 146,33 грн.
09.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 09.10.2014 року по 10.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 213 148,77 грн. х на 25% = 145,99 грн.
10.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 10.10.2014 року по 13.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 212 648,77 грн. х на 25% = 291,30 грн.
13.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 13.10.2014 року по 14.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 212 148,77 грн. х на 25% = 145,31 грн.
14.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 14.10.2014 року по 15.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 211 648,77 грн. х на 25% = 144,96 грн.
15.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 500,00 грн.
У період з 15.10.2014 року по 16.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 211 148,77 грн. х на 25% = 144,62 грн.
20.10.2014 року позивачу було виплачено суму внеску по депозиту у розмірі 211 150,77 грн.
У період з 16.10.2014 року по 20.10.2014 року на банківському рахунку позивача була сума у розмірі 211 150,77 грн. х на 25% = 433,87 грн.
А всього, ПАТ «ІМЕКСБАНК» повинно було нарахувати та виплатити відсотків за депозитним вкладом у розмірі 3 096,30 грн.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Статтею 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів здійснюється спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, рада міністрів АРК, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.
Згідно частини 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування завданий йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконувати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Тобто з цього випливає, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» прострочила виконання робіт позивачеві, так як відповідно до Договору, строк дії якого закінчується 26.09.2014 року, вкладені позивачем кошти були виплачені лише 20.10.2014 року, чим позивачу було завдано істотної матеріальної шкоди.
Тому, суд вважає, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» повинна сплатити неустойку в розмірі трьох відсотків від загальної вартості замовлення, а саме: 228 648,77 грн. х 3% = 6859,44 грн.
Також, за період неповернення позивачу депозитного грошового вкладу в Україні значно виріс рівень інфляції. Так, за вищезазначений період, за який позивачу не були повернуті грошові кошти індекс інфляції склав 102,4 відсотки.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до Листа Верховного Суду України рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ №62-97 від 03.04.1997р. індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються в газетах, в тому числі газеті «Урядовий кур'єр» в період з 5 по 10 число слідуючого за звітним місяця.
З цього випливає, ПАТ «ІМЕКСБАНК» було порушено договірні зобов'язання. Так строк дії договору сплинув 26.09.2014 року, а грошові кошти по депозиту позивачу були виплачені лише 20.10.2014 року. За цей час індекс інфляції склав 102,4 відсотки.
Розрахунок суми боргу з урахуванням інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості: 228 648,77 х 102,4% = 5 487,55 грн.
Тобто, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає 5 487,55 грн.
Частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
Частиною 5 статті 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Тобто, у ПАТ «ІМЕКСБАНК» виникла сума боргу перед ОСОБА_2, а саме: відсотки за користування вкладом у розмірі 10 954 (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 82 коп., неустойка за несвоєчасне повернення депозиту у розмірі 6 859 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 44 коп., інфляційні виплати за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 5 487 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 55 коп., а всього сума боргу склала 15 443 (п'ятнадцять тисяч чотириста сорок три) грн. 29 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 525-526, 530, 625, 633, 1058, 1060-1061, 1066, 1070 ЦК України, ст. ст. 110, 118-120 ЦПК України, ст. ст. 2, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя