АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6873/15 Справа № 201/6093/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного будівельно-монтажного підприємства «Строїтель-П», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Ферронік», про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що біля будинку де він мешкає, розпочато будівництво великої будівлі. Внаслідок проведення даних будівельних робіт виникає шум, пил, вібрація ґрунту, що спричиняє йому певні незручності. Крім того, після завершення будівництва та під'єднання збудованого об'єкту до комунікацій, на думку позивача, буде погіршене їх робота у будинку де мешкає позивач. Замовником цього будівництва є ТОВ фірма «Ферронік», а виконавцем є ПБМП «Строїтель-П» між якими укладено відповідний договір генерального підряду. Враховуючи, що дане будівництво порушує його права ОСОБА_2, з урахуванням уточнень, просив суд визнати розірваним договір № 470 від 14 січня 2015 року укладений між ТОВ фірма «Ферронік» та ПБМП «Строїтель-П», визнати будівництво протиправним та припинити його, зобов'язати відповідача розібрати розпочате будівництво, засипати котлован, озеленити територію будівництва (а.с. 1-2, 72).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 96-98).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 101).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення зазначаються: встановлені судом обставин і визначені відповідно до них правовідносин; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що цивільним законодавством передбачено право тільки стороні договору ініціювати його розірвання, а тому, оскільки позивач не є стороною договору, укладеного між відповідачем та третьою особою, правові підстави для задоволення позову відсутні.

З таким мотивуванням відмови в задоволенні позовних вимог колегія суддів погоджується частково та вважає за необхідним вказати на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є мешканцем квартири АДРЕСА_1.

14 січня 2015 року між ТОВ фірма «Ферронік» та ПБМП «Строїтель-П» було укладено договір генерального підряду № 470 відповідно до якого ТОВ фірма «Ферронік» є замовником, а ПБМП «Строїтель-П» підрядником, що підтверджується копією даного договору, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 76-87).

За умовами даного договору підрядник зобов'язується за завданням замовника виконати будівництво об'єкту на земельних ділянках в районі будинків 16-24, 20, 20-а по АДРЕСА_1

Позивач, ОСОБА_2, в якості сторони даного договору не залучений.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також, за правилами ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що цивільним законодавством передбачено право тільки сторони договору ініціювати його розірвання.

Разом з тим, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не наведено належного мотивування щодо відмови в позові стосовно інших доводів позивача.

Так, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що зазначене будівництво провадиться з порушенням встановленого порядку та є незаконним. Відповідні висновки суду першої інстанції з цих питань у судовому рішенні відсутні.

При цьому, матеріали справи містять відповідну містобудівну документацію (копії листів Дніпропетровської міської ради, Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області), які спростовують посилання позивача про незаконність будівництва (а.с. 7, 9, 23, 24, 26, 33, 34).

Щодо інших обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, самозахоплення земельних ділянок відповідачем під будівництво, то позивачем не було надано належних доказів на підтвердження зазначених ним обставин.

Позивачем також не надано доказів про порушення його особистих немайнових прав відповідно до ст.ст.269-272 ЦК України та ст.ст.4,5,17,22,27,29 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо погіршення роботи електро-, газо-, водо- та теплопостачання в будинку, де він мешкає, у разі підключення до цих систем новозбудованого будинку.

Також, позивачем не було наведено належних доказів стосовно обставин щодо погіршення функцій комунікацій його будинку внаслідок під'єднання до них збудованого об'єкта, зокрема, відповідних експертних висновків.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК), а позивачем не було надано належних та допустимих доказів порушення його прав оскаржуваним договором генерального підряду, стороною якого він не є.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача розібрати розпочате будівництво, засипати котлован, озеленити територію будівництва, також необґрунтовані, оскільки є похідними у разі здійснення незаконного, самочинного будівництва чи істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права позивача.

Посилання позивача, що будівництво ведеться кожного дня, що спричиняє незручності у зв'язку із вібрацією роботи техніки, проїзду автотранспорту, шуму, забруднення території, чим землевласники відповідно до ст.319 ЦК порушують права інших осіб, є безпідставними, оскільки забудова земельних ділянок проводиться відповідно до дозволу органів місцевого самоврядування, крім того, зазначені позивачем вище незручності носять тимчасовий характер на час будівництва.

Отже, в зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів, на підставі ст. 309 ЦПК України, змінює та доповнює мотивування відмови суду першої інстанції, який прийняв правильне по суті рішення, проте не в повному обсязі мотивував відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги стосовно процесуальних порушень, допущених судом під час розгляду справи, таких як: описка у описовій частині рішення, де судом зазначено ТОВ «ДСК-17» замість ПБМП «Строїтель-П», відмова у задоволенні заяв позивача про забезпечення позову, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки не призвели до неправильного вирішення справи.

Щодо клопотання про повернення позивачу сплаченої ним суми судового збору за звернення з апеляційною скаргою, колегія суддів не находить підстав, відповідно до ст. 79,88 ЦПК України, для звільнення позивача від судових витрат та повернення сплачених ним сум за апеляційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2015 року змінити в частині мотивування відмови в задоволенні позову, в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: