Провадження №22-ц/784/146/15
Головуючий першої інстанції: Батченко О.В.
Категорія - 42 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

2015р., лютого місяця, 09 дня м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Орельською Н.М.

з участю:

відповідачки -

представників:

позивачки - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.11.2014 р., у справі за

позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

04.11.2013 р. ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що відповідачка розмістила в мережі Інтернет інформацію про те, що вона, як голова правління ОСББ «Теремок» протягом двох років не видає їй довідку про склад сім'ї, що позбавляє її можливості отримання певних соціальних пільг.

Зазначена інформація є недостовірною та такою, що принижує їх честь та гідність.

Так на протязі останніх трьох років ОСОБА_6 було видано шість довідок про склад сім'ї, а тому вірогідне неотримання ОСОБА_6 певних соціальних пільг не може бути пов'язано з діями голови правління ОСББ «Теремок».

Недостовірною інформацією їй також завдана моральна шкода, внаслідок приниження честі та гідності і ділової репутації.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила про визнання недостовірною такої інформації в судовому порядку, її спростування та відшкодувати їй завдану моральну шкоду у розмірі 3.000 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.11.2014 р постановлено про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_5

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та судочинства.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до чинного законодавства кожна фізична чи юридична особа має право на захист у судовому порядку своєї честі, гідності та ділової репутації.

Зазначені права, згідно зі статтею 3 Конституції України, визнаються найвищою соціальною цінністю та гарантовані ст. 34 Конституції України.

Захист цих прав від неправомірного посягання шляхом поширення неправдивої, недостовірної інформації, передбачено статтями 297, 299, 275, 277, 280 ЦК України.

Зокрема, ст. 277 ГК України запроваджені обмеження вираження свободи слова, які полягають в наявності у особи права вимагати спростування недостовірних та таких, що принижують честь та гідність, відомостей.

Такими ж гарантіями захисту наділено і право людини вільно поширювати інформацію про іншу особу у вигляді суджень, оцінок, думок, за виключенням випадків обмеження цього права, визначених статтею п. 2 ч. 1 ст. 302 ЦК України та п. 2 ст. 10 Конвенції.

Зазначена норма Конвенції зокрема встановлює, що обмеження свободи слова є легітимними, коли це покликано необхідністю захисту репутації або прав інших осіб.

В той же час, відповідно до тлумачень зазначеної норми Конвенції Європейським судом, межі припустимої критики особи, яка добровільно презентує себе як публічну, мають бути більш широкими, аніж приватної особи, оскільки публічна особа неминуче та свідомо виставляє себе, свої вчинки і слова на прискіпливий розгляд широкої громадськості (рішення Євросуду у справі «Лінгенс проти Австрії» 1986 р.)

При цьому, Євросуд зазначив, що вимоги плюралізму у демократичному суспільстві обумовлюють здійснення свободи слова не лише у формах і за змістом, які не є нейтральними, необразливими, а і в таких, які викликають почуття образи, обурення або занепокоєння.

В справі «Де Хес і Гійзельс проти Бельгії» (1997 р.) Евросуд, крім того, зауважив, що ст. 10 Конвенції захищає не тільки висловлені повідомлення та думки, а й форму їх вираження.

До того ж, свобода слова включає право на можливу дозу перебільшення і навіть провокації в тих випадках, коли йде мова про події чи дії осіб в суспільному житті.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка розмістила в мережі Інтернет на веб-сайті міського голови ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію про те, що голова правління ОСББ «Теремок» ОСОБА_5 протягом декількох років не видає їй довідку з достовірними відомостями про склад сім'ї, що створює перешкоди для отримання певних соціальних пільг.

З її подальших Інтернет - звернень та переписки з органом місцевого самоврядування, письмових звернень до органів прокуратури, органів внутрішніх справ, колективного звернення мешканців будинку вбачається, що відповідачка оскаржує дії голови правління ОСМД та наполягає на притягненні її до встановленої законом відповідальності з приводу порушень її права і зокрема, ненадання їй довідок про склад сім'ї з достовірними даними про їх реєстрацію за місцем її постійного проживання.

За своїм змістом зазначені звернення мали на меті привернути увагу міського голови до факту порушення її прав відповідачкою, як головою правління товариства співвласників будинку, для забезпечення гарантій дотримання її прав.

Адже членом товариства вона не являється та не може захищати свої права відповідно до його статутних положень.

Встановлене дає підстави вважати, що відповідачкою поширена інформація, яка підлягає захисту, оскільки стосується не виключно ділової репутації посадової особи юридичної особи приватного права, а має значний суспільний інтерес та сприяє формуванню думки суспільства з питань, що зачіпають права споживачів.

Адже мешканці будинків, які користуються комунальними послугами, які надає зазначена юридична особа і суспільство в цілому має знати, якими правами їх наділяє закон та яким чином ці права можуть бути захищені.

Застосування в інтернет-зверненні виразів, які вказують на вірогідність порушення прав споживачів, дійсно є такими, що можуть обурювати особу, якої вони стосуються та певною мірою є перебільшенням.

Але в той же час, вони поширені в цензурній і не лайливій формі; не являються звинуваченнями у скоєнні злочину; за своїм змістом вони є оціночними, а тому не підлягають спростуванню.

Застосування таких виразів у демократичному суспільстві виправдане необхідністю захисту суспільного інтересу, є допустимим проявом гарантованої свободи слова, на яку мають право не тільки професійні ЗМІ, а й громадяни шляхом її розповсюдження у легальних соціальних інтернет -мережах.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам і прийшов правильного та обґрунтованого зібраними доказами висновку про безпідставність позову.

Доводи апеляційної скарги про недостовірність поширеної інформації та її негативний характер, не заслуговують на увагу, оскільки суд правильно виходив з того, що оціночна інформація та інформація, яка викладена у зверненнях громадян до органів влади, не підлягає спростуванню.

Посилання на те, що вебсайт ІНФОРМАЦІЯ_2 не являється офіційним сайтом міської ради не можуть бути враховані, адже правове значення має не форма чи засоби звернення до органів влади, а його зміст.

При цьому суд обґрунтовано врахував, що зміст інформації відповідачки був доведений до міського голови та за його дорученням, на цьому ж Інтернет-ресурсі була розміщена уповноваженою особою голови, відповідь на Інтернет-звернення.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів враховує також і те, що за своїм змістом звернення відповідачки направлене не на приниження честі та гідності чи ділової репутації позивачки, а на доведення до неї оцінки її діяльності як посадової особи.

Враховуючи встановлене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.11.2014 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко Судді: Н.В. Самчишина Т.В. Серебрякова