УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Бацуци Т.М.,

за участю секретаря Іванової І.Г.,

прокурора- Банас А.Г.,

державного виконавця Стеця Д.Д.,

стягувача ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року державний виконавець Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, посилаючись на те, що боржник не виконує покладене на нього вироком Хмельницького міськрайонного суду від 07.06.2012 року зобовязання по відшкодуванню ОСОБА_1 завданої злочином моральної шкоди в розмірі 67 тис. 450 грн., чим порушує права потерпілої.

Ініціатор подання в судовому засіданні заявлене подання підтримав, просив його задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_2, будучи засудженим, ухиляється від примусового виконання вироку суду в частині сплати завданої моральної шкоди, вжитими заходами в межах виконавчого провадження стягнути кошти не вдалося, тому, на думку державного виконавця, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде суттєвим додатковим заходом, яке підвищить ефективність виконання судового рішення.

ОСОБА_2 проти задоволення подання заперечив, пояснивши суду, що у звязку із скрутним матеріальним становищем, відсутністю постійної роботи, тимчасовими заробітками не має на даний час можливості сплатити завдану шкоду, проте за умови працевлаштування згідний поступово повертати борг.

ОСОБА_1 підтримала заявлене державним виконавцем подання, просила його задовольнити.

Заслухав пояснення учасників процеса, думку прокурора щодо безпідставності подання, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 07.06.2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та стягнуто на користь ОСОБА_1 67 тис. 450 грн. завданої моральної шкоди. Даний вирок набрав чинності та вподальшому був звернутий до примусового виконання.

Це в суді підтвердили сторони, це стверджується матеріалами справи.

В подальшому, через невиконання ОСОБА_2 обовязку по сплаті завданої ОСОБА_1 шкоди, державним виконавцем було ініційовано питання тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, заборону виїзду за кордон слід оцінювати як одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_1 відсутній закордонний паспорт та намір виїзду за кордон, не надання державним виконавцем доказів свідомого ухилення боржника від виконання зобов»язання у повному або частковому обсязі, зважаючи на не, що саме невиконання боржником зобовязання протягом тривалого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього вироком суду обовязків, у суда немає підстав для задоволення подання.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 33 Конституції України, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну», ст.ст. 208, 210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції

ОСОБА_3 у тимчасовому обмеженні у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пяти днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

С У Д Д Я :