УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про захист прав споживачів фінансових послуг і відшкодування матеріально-фінансових збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між позивачами та кредитною спілкою «Християнська злагода» було укладено договори про строковий членський внесок. Усі зазначені договори підписані особисто відповідачем, як керівником кредитної спілки.

Залучені відповідачем особисто, як посадовою особою кредитної спілки кошти, замість передачі їх у позику, було протиправно використано нею з іншою метою. А саме, як випливає з матеріалів кримінальної справи № 141-3097, слухання у якій відбулося у Галицькому районному суді м. Львова, 27 березня 2007 року відповідач, переслідуючи не суспільну і не споживачів, як це вона як посадова особа кредитної спілки була зобов'язана робити, а свою власну корисливу мету, злочинним шляхом уклала серед іншого, зокрема і договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1. Цей епізод за № 3 записаний у судовому вердикті на стор. 138 том 98 матеріалів справи № 1-9/11 Галицького районного суду м. Львова. Цим фактом підтверджується привласнення відповідачем внесків у сумі 808 000,00 грн. Зазначена вище квартира Галицьким районним судом м. Львова арештована в якості речового доказу у кримінальній справі № 141-3097. Отже, внесені позивачами, як споживачами фінансових послуг, членські та депозитні внески до кредитної спілки використані не за призначенням, а викрадені. У такий спосіб позивачі стали та визнані судом потерпілими по кримінальній справі № 141-3097. Відповідач по цій карній справі вже засуджена до позбавлення волі й відбуває покарання.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року у справі № 1-9/11, який ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2012 року (справа № 11-114/11) ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні злочинів та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на 12 років. Конкретно відповідачем, як посадовою особою кредитної спілки від свого, а не юридичної особи імені, внаслідок вчинення злочинів, позивачам нанесено значних матеріальних збитків в частині неотримання споживачами фінансових послуг у вигляді виплати нарахованих відсотків за внесками та самих внесків. Також як потерпілим від її злочинних свідомих діянь було завдано матеріальну шкоду, яка на час подачі цієї позовної заяви сумарно складає 864 727,37 грн.

Матеріальна шкода виникла внаслідок свідомого невиконання зобов'язань кредитної спілки в особі відповідача перед позивачами згідно договорів про залучення грошових внесків № 211, № 283 та № 88/08.

Посилаючись на положення ст. ст. 1166, 1192 ЦК України , а також на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі стосовно відповідача, який набрав законної сили, є підставою для звільнення позивачів як потерпілих по ній від доказування цивільно-правових наслідків діянь засудженої у даному спірному випадку відповідача, яка відбуває покарання за свої протиправні діяння стосовно майна позивачів, просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки, завдані злочином в сумі 183 598,36 грн, на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки завдані злочином в сумі 571 073,00 грн, на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки, завдані злочином в сумі 53 328,64 грн; скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_9; визнати за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у пропорційних частках, про що вони укладуть відповідні угоди поміж собою у встановленому порядку.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 183 598,36 грн матеріальних збитків, завданих злочином.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 571 073,00 грн матеріальних збитків, завданих злочином.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 53 328,64 грн матеріальних збитків, завданих злочином.

Скасовано у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 права власності на квартиру АДРЕСА_1 у пропорційних частках відповідно до укладеної між ними в майбутньому угодою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі заявники порушують питання про скасування рішення апеляційного суду, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочинів та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, і який у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення у даній цивільній справі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнані потерпілими у кримінальній справі, якій присвоєний досудовий № 141-3097, і на час розгляду справи апеляційним судом даної цивільної справи зазначена кримінальна справа перебувала на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова і по ній ще не було постановлено вирок. В той час як вирок Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року постановлено у іншій кримінальній справі.

Судами встановлено, що 14 серпня 2006 року між КС «Християнська злагода» в особі голови Правління ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено договір № 211 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 13 000,00 грн, що є еквівалентом 2574 доларів США, на строк 12 місяців до 14 серпня 2007 року.

15 вересня 2008 року між КС «Християнська злагода» в особі голови Правління ОСОБА_9 та позивачем ОСОБА_7 укладено аналогічний договір № 283, згідно з яким позивач на вніс на свій рахунок 202 000,00 грн, що є еквівалентом 41 649,49 доларів США, на строк 12 місяців до 15 вересня 2009 року.

29 січня 2008 року між КС «Християнська злагода» в особі голови Правління ОСОБА_9 та позивачем ОСОБА_8 укладено договір № 88/08 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно з яким позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 22 000,00 грн, що є еквівалентом 4 356,44 доларів США, на строк 12 місяців до 29 січня 2009 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2013 року стягнуто з КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_6 147 889,87 грн депозитного внеску.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2013 року стягнуто з КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_7 571 073,00 грн заборгованості за депозитом.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2010 року стягнуто з КС «Християнська злагода» на користь ОСОБА_8 50 094,64 грн грошового вкладу, 3 234,00 грн відсотків.

На момент розгляду даної справи зазначені вище рішення про стягнення грошових коштів не виконано.

Відповідно до постанов начальника ВСУ ГУ МВС України у Львівській області Желізко В.Р. від 04 листопада 2010 року, від 03 листопада 2010 року, а також довідки слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Червінко З.З., відносно голови правління КС «Християнська злагода» ОСОБА_9 порушено кримінальну справу, а позивачів визнано потерпілими.

Колегія суддів вважає правильним висновок апеляційного суду, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються главою 71 ЦК України та спори з приводу стягнення заборгованості за договорами про строкові членські внески вже вирішено на підставі звернення ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до КС «Християнська злагода» із позовними вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки кримінальна справа по якій ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано потерпілими перебувала на розгляді в суді і вирок, на момент розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відсутній, тому суд дійшов вірного висновку, що позивачі не позбавлені можливості звернутися із цивільним позовом у цій кримінальній справі, а у разі невирішення даного питання подати позов на загальних підставах.

Також колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання права власності за позивачами на спірну квартиру, яка перебуває під арештом у вказаній вище кримінальній справі.

Інші доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішень.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 1 ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, ст. 337 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2129/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук