У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 2 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 50 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 9 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення ним норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідач з поважних причин у триденних строк не міг повідомити страховика письмово про настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в ній постраждала його дружина, яка була госпіталізована до Глобинської ЦРЛ, що підтверджується медичною документацією, а тому не міг вчасно виїхати до страховика, який знаходиться в іншому населеному пункті.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 10 липня 2013 року повідомив страховика по телефону про настання пригоди у встановлений законом термін, після цього, 12 липня 2013 року, подав письмову заяву.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 квітня 2015 року слід відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко