УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 01.03.2014 між нею та відповідачем був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу 11 000, 00 доларів США. Сторони дійшли згоди про те, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти не пізніше 01.06.2014. Вказана позика є безпроцентною.

Враховуючи, що станом на 24.02.2015 відповідач не повернув грошові кошти, позивач просив стягнути з відповідача 11 000, 00 доларів США та судовий збір у розмірі 3 118,50 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 11 000, 00 доларів США (еквівалент в гривні по курсу НБУ - 231 440 грн.) та 9 462, 50 судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.07.2015 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Справа № 753/4086/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11637/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Апелянт зазначив, що судом не було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви, що унеможливило подання заперечень на позовну заяву. Крім того, вказував, що судом проігноровано заяву відповідача про перенесення судового засідання та необґрунтовано у рішенні зазначено, що відповідач в судове засідання не з'явився та причини неявки не повідомив.

Враховуючи наведене, апелянт просив заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні відповідач просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.03.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики у формі розписки, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу 11 000,00 доларів США. Сторони дійшли згоди про те, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти не пізніше 01.06.2014. (а.с. 4-5).

Станом на 24.02.2015 відповідач грошові кошти в зазначеному розмірі не повернув.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач зобов'язання щодо повернення позики не виконав, а тому з останнього вказаний борг підлягає стягненню.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального права при вирішенні даного спору.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на порушення норм процесуального права, зокрема на те, що суд першої інстанції не виконав вимоги п.2 ч.1 ст. 169 ЦПК України, чим, на думку апелянта, проявив упередженість. Посилання апелянта на те, що після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не надіслав відповідачу копію ухвали та копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами, що унеможливило подати заперечення на позовну заяву, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в розумінні ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Разом з тим, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Однак, нормами чинного цивільного процесуального законодавства України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями скасовувати рішення суду з направленням справи на розгляд до суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; змінити рішення; постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_02_21/T041618.html?pravo=1"України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І Оніщук

С.В. Слободянюк