Справа № 372/5988/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Проць Т. В. ,

при секретарі - Загоруй О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння від 25 грудня 1964 року недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №26/28 від 25 грудня 1964 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений головою Виконкому Обухівської селищної ради та секретарем вказаного виконкому, реєстраційний номер 625. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вказане домоволодіння її батько ОСОБА_7 отримав у спадщину в 1961 році. У вказаному будинку останній дозволив тимчасово проживати сім'ї сестри матері позивача ОСОБА_6, її чоловіку ОСОБА_4 та їхнім дітям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 В 1988 році помер батько позивача, а в 1990 році померла ї матір. В 2014 році ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. В 2013 році їй стало відомо про існування оспорюваного договору. Оскільки підпис на договорі вчинений не її батьком, останній ніяких документів щодо відчуження будинку за життя не підписував, запевняв її у намірі залишити вказане майно їй у спадок, просить в судовому порядку задовольнити її вимоги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснила, що батько отримав домоволодіння у спадщину. Пізніше він переїхав проживати до родини в м.Київ, а в будинку дозволив пожити родичам. Сестра матері померла в 1982 році, її син ОСОБА_4 помер в 1990 році, а син ОСОБА_10 - в 2013 році. Її батько помер в1988 році. До дня смерті він приїзджав до будинку та ставив питання про звільнення його родиною ОСОБА_10. Вона також, за виключенням певного періоду, приїзджала до будинку. В 2013 році їй стало відомо, що ОСОБА_6 оформили право власності на нього. Вона впевнена, що ОСОБА_7 спірний договір не підписував, до дня смерті він вважав домоволодіння своєю власністю та мав намір передати його їй у спадщину.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та пояснив, що родина відповідачів вселилась в будинок з дозволу власників. В 1964 році ОСОБА_6 придбала вказане домоволодіння у ОСОБА_7 за відплатним договором, її родина постійно проживала у вказаному будинку. З часу укладення договору вже кілька раз змінювались його власники. Батько позивача за життя вимог щодо недійсності договору не пред'являв.

ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він з дружиною в 1960-х роках з Росії переїхали проживати до м.Обухова на запрошення сестри його покійної дружини - матері позивача. Вони оселились та жили у спірному будинку. Дружина і сини померли. Спадкоємцями щодо майна померлих власників будинку є його онук, він та невістка. Позивач та її батько до нього вимог щодо проживання чи виселення з будинку не заявляли.

Вислухавши позивача та її представника, відповідача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 грудня 1961 року ОСОБА_7 успадкував майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_13, а саме домоволодіння в АДРЕСА_1.

Згідно матеріалів справи та пояснень сторін назва вулиці та номер будинку неодноразово змінювався.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.1964 року ОСОБА_7 продав за 500 карбованців ОСОБА_6 належне йому домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1. Як вбачається з копії вказаного договору він зареєстрований в виконавчому комітеті Обухівської селищної ради депутатів трудящих за №625. З відмітки на договорі від 28.11.1966 року вбачається, що в Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6 зареєстровано право приватної власності на придбане домоволодіння за реєстраційним номером НОМЕР_1.

Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 15.02.1989 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту володіння будинком на праві приватної власності встановлено факт володіння будинком АДРЕСА_1 померлою ОСОБА_6 з 1964 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до дня смерті.

Як вбачається з копії спадкової справи, щодо майна померлої 30 вересня 1982 року ОСОБА_6, свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 видане ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рівних частках.

Згідно інформації КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» №84 від 05 липня 2013 року станом на 29.12.2012 року спірний будинок на праві власності зареєстрований за ОСОБА_10, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 02.11.1990 року №7113 по якому ? частина перейшла від ОСОБА_6, а згідно договору дарування від 14.03.2000 року №768 по якому ? частина перейшла від ОСОБА_4; за ОСОБА_16 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.1992 року №1с 322 по якому ? частина перейшла від ОСОБА_9

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 357 від 23.04.2004 року надано дозвіл на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1, а згідно рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради № 1212 від 28.10.2003 року ОСОБА_10 передано безкоштовно земельну ділянку площею 0,12 га у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

З копії свідоцтва про смерть ОСОБА_10 вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 звернулись його батько та дружина, відповідачі у справі. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. №131/02-14 від 16.05.2014 року спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через побудову замість спадкового будинку іншого будинку, право власності на який не зареєстровано. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи, інвентаризаційними документами на домоволодіння.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори 20.04.2013 року звернулась його дочка, ОСОБА_1

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.09.2014 року нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року до правовідносин, які виникли до 01.01.2004 року застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на ту обставину, що її батьком не було укладено оспорюваного договору, він укладений всупереч вимогам діючого на той час законодавства, нотаріально не посвідчений, відсутній в архівному відділі Обухівської міської ради, не проведена його реєстрація, нумерація будинку не відповідає дійсності.

Із змісту позовних вимог вбачається, що вони фактично заявлені на захист прав померлого, а не на захист прав чи законних інтересів позивача особисто, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При вирішенні спору суд також враховує, що батько позивача за життя не вчинив жодних юридично значимих дій для захисту права власності на спірний будинок, тобто спірне по даній справі нерухоме майно не входить до складу спадщини.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння від 25 грудня 1964 року недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

СуддяПроць Т. В.