26.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/5466/15-ц
Справа №2/205/2477/15
26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
28 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На підставі викладеного позивач і просив стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.
В судове засідання представник позивача за довіреністю не зявився. До суду надіслав клопотання про розгляд справи без своєї участі, у якому позовні вимоги підтримував та просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся у встановленому порядку шляхом смс повідомлення та рекомендованими листами. Причин своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав.
Ухвалою суд визнав неповажною повторну неявку у судове засідання відповідача та за згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
В порушення умов договору, Позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення платежу і сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 01 липня 2015 року має заборгованість у сумі 3 849,07 грн., з якої : 619,08 грн. поточна заборгованість за кредитом; 880,51 грн. прострочена заборгованість; 23,74 поточна заборгованість по процентам ; 1069,92 грн. прострочена заборгованість по процентам; 1255,82 грн. пеня.
Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що обставини на які Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» посилався, як на підставу своїх позовних вимог є доведеними, внаслідок чого сума заборгованості за кредитним договором належить до стягнення із відповідача.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу статті 88 ЦПК України, суд враховує, що позивач на час звернення до суду із заявою від сплати судового збору в силу п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений, позовні вимоги ПАТ підлягають до задоволення, у звязку із чим із ОСОБА_2 належить до стягнення на користь держави судовий збір у сумі 1218,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 543, 553-559, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212-215,218, 222, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» заборгованість за кредитним договором ICKGMCUI.142789.003 від 21 серпня 2013, станом на 01 липня 2015 року, у сумі 3 849,07 грн. (три тисячі вісімсот сорок девять грн.07коп.), з якої : 619,08 грн. (шістсот девятнадцять грн. 08 коп.) поточна заборгованість за кредитом; 880,51 грн. (вісімсот вісімдесят грн. 51коп.) прострочена заборгованість; 23,74 (двадцять три грн..74 коп.) поточна заборгованість по процентам ; 1069,92 грн. (одна тисяча шістдесят девять грн.. 92 коп.) прострочена заборгованість по процентам; 1255,82 грн. (одна тисяча двісті пятдесят пять грн. 82 коп.) пеня.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у сумі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.)
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня одержання копії заочного рішення.

Суддя В.С. Шавула