Провадження № 2-др/161/4/15
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Пушкарчук В.П.
при секретарі - Патій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника відповідача ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -
30 січня 2015 року до Луцького міськрайонного суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 із заявою про ухвалення судом додаткового рішення по справі за позовом до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Необхідність винесення судом додаткового рішення мотивує тим, що суд при вирішенні питання про стягнення боргу в іноземній валюті повинен був застосувати гривневий її еквівалент станом на дату подання позову або на день прийняття рішення.
Вказує, що відсутність в резолютивній частині рішення твердження стосовно еквіваленту боргу в національній валюті є порушенням його прав і законних інтересів, адже в момент укладення кредитного договору позивачем бралися до розрахунку його платоспроможності доходи в національній валют, оплата автомобіля, що придбавався за кредитні кошти, проводилася в гривнях, а курс долара США вже понад 5 років був стабільним (на рівні 8 грн. за 1 долар США). Враховуючи, що ні суд, ні ПАИТ "Кредобанк" не звернув на це уваги зобов'язання ОСОБА_2 в національній валюті зросли по суті більше, ніж у 2,5 рази, і це лише через курсову різницю.
Зважаючи на викладене, просив винести додаткове рішення, яким зазначити про стягнення заборгованості в еквіваленті національної валюти, тобто гривні.
В судове засідання представник позивача та відповідач не з'явилися. Відповідно до ст. 220 ЦПК присутність сторін при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою, тому суд вирішив розглядати заяву за їх відсутності.
30 січня 2015 року до Луцького міськрайонного суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 із заявою про ухвалення судом додаткового рішення по справі за позовом до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Необхідність винесення судом додаткового рішення мотивує тим, що суд при вирішенні питання про стягнення боргу в іноземній валюті повинен був застосувати гривневий її еквівалент станом на дату подання позову або на день прийняття рішення.
Дослідивши матеріали справи суд, вважає що заява підлягає до задоволення виходячи із наступного.
Із поданої заяви вбачається, що відсутність в резолютивній частині рішення твердження стосовно еквіваленту боргу в національній валюті є порушенням його прав і законних інтересів, адже в момент укладення кредитного договору позивачем бралися до розрахунку його платоспроможності доходи в національній валют, оплата автомобіля, що придбавався за кредитні кошти, проводилася в гривнях, а курс долара США вже понад 5 років був стабільним (на рівні 8 грн. за 1 долар США). Враховуючи, що ні суд, ні ПАИТ "Кредобанк" не звернув на це уваги зобов'язання ОСОБА_2 в національній валюті зросли по суті більше, ніж у 2,5 рази, і це лише через курсову різницю.
З огляду на позовні вимоги позивача, останній конкретно вказує суму основного боргу (кредиту), відсотків за його користування та пені. Проте в резолютивній частині рішення судом вказана лише загальна сума, що підлягає стягненню.
Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не визначений договором чи законом.
Відповідно до ст. 220 ЦПК України в окремих випадках, визначених законом, суд, який ухвалив рішення, може, не змінюючи вирішення справи по суті, усунути деякі його вади, які мають несуттєвий характер, однак не дозволяють сторонам отримати захист за цим рішенням. До цих способів відноситься ухвалення додаткового рішення.
Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_1 не змінюючи суті прийнятого рішення та ухвалити додаткове рішення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
5 901,52 долар США, що станом на 23 липня 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 47 170,85 грн., - сума заборгованості по кредиту,
798,63 доларів США, що станом на 23 липня 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 6 383,45 грн., - сума заборгованості по відсотках,
575,89 доларів США, що станом на 23 липня 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 4 603,09 грн., - пеня за несвоєчасне погашення основної суми боргу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, - у цей же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук