Дата документу 05.02.2015
Справа № 334/9491/14-ц
Провадження № 2/334/154/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - суддіТурбіної Т.Ф.

при секретарі Нестеренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто", терті особи: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна", про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 06.12.2013р., приблизно о 17 годині 50 хвилин, він перетинав вул. Гребельну в районі буд. №1, в м. Запоріжжі. В цей же час водій ОСОБА_2, керуючи мікроавтобусом "Рута", реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух по вул. Гребельнійз боку вул. Каховської в напрямку бул. Вінтера, скоїв наїзд на позивача, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забиття головного мозку тяжкого ступеню з розвитком відтоку головного мозку з крововиливом під м'які оболонки, небезпечні для життя.

У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач тривалий час перебував у різних лікарняних закладах, проходить лікування амбулаторно по теперішній час, йому встановлена інвалідність. З моменту спричинення тілесних ушкоджень і до теперішнього часу відповідач не вжив ніяких заходів по відшкодуванню спричиненої шкоди, не надав жодної допомоги на лікування, навіть не висловив співчуття. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням здоров'я. Позивач отримав травму головного мозку, тривалий час не міг самостійно підніматися і пересуватися, що порушило звичний режим та спосіб життя, потреба в сторонній допомозі завдавала додаткових моральних страждань.

29.05.2014р. позивачу встановлена група інвалідності, у зв'язку з чим він не може виконувати певні дії та йому заборонена робота по спеціальності, протипоказана важка фізична праця, в тому числі на висоті та поряд з рухомими механізмами. Рекомендовані види виконуваних робіт, зокрема, вахтером, черговим, пакувальником, оплачуються значно нижче, ніж виконувана ним до ДТП робота.

Вважає, що сума 50000,00 грн. буде розумним і справедливим відшкодуванням спричиненої йому моральної шкоди, відповідатиме розміру пережитих ним страждань.

Відповідач ТОВ "Старавто" застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами в СК "Країна", поліс АС/3118920. Відповідно до договору страхування СК "Країна" сплатила позивачу в якості страхового відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1536,44 грн.Таким чином, моральну шкоду, за відрахуванням отриманої від СК "Країна", у сумі 48463,56 грн. позивач просить стягнути з ТОВ "Старавто", оскільки відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки іншим особам, відшкодовується незалежно від вини фізичної чи юридичної особи.

В добровільному порядку відповідач не відшкодував спричинену моральну шкоду, у зв'язку з чим позивач звернувся за юридичною допомогою для звернення до суду, його витрати на правову допомогу складають 2500,00 грн., які він також просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи, що позивачем не доведено заявленого до відшкодування розміру спричиненої моральної шкоди, що шкода здоров'ю позивача була спричинена з вини самого потерпілого, внаслідок його умисних дій, що є підставою для відмови у позові.

Треті особи в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.12.2013р., приблизно о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи мікроавтобусом "Рута", реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по вул. Гребельній, рухаючись з боку вул. Каховської в напрямку бул. Вінтера, у м. Запоріжжі. В цей же час, в районі буд. №1, діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, проїжджу частину вул. Гребельної, рухаючись поза пішохідним переходом, справа на ліво за ходом руху мікроавтобуса "Рута", реєстраційний номер НОМЕР_1, перетинав пішохід ОСОБА_1

Під час руху водій ОСОБА_2, не маючи технічної можливості запобігти контакту, допустив наїзд передньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_1 Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У кримінальному провадженні №0000729 від 07.12.2013р. слідство дійшло до висновку, що в даній дорожній обстановці, в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України не вбачається, причиною ДТП стало порушення пішоходом ОСОБА_1 п.п. 4.7, 4.14 "а", "б", що знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП і її наслідками. З наведених підстав постановою слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 28.02.2014р. вказане кримінальне провадження закрите у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення (а.с.8).

На момент ДТП автомобіль марки "Рута", реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2011, марка Рута модель 22 ИНВА СПГ, тип мікроавтобус, на підставі тимчасового реєстраційного талону від 06.09.2013р. ДАР №504229, перебував у користуванні ТОВ "Старавто" (а.с.5, 71).

Тимчасовий реєстраційний талон дійсний до 16.12.2016р., в особливих відмітках зазначено, що цей реєстраційний талон дійсний за наявності свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3. Згідно наданого перевізником свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, транспортний засіб - реєстраційний номер НОМЕР_1,рік випуску 2011, марка Рута модель 22 ИНВА СПГ, тип мікроавтобус пасажирський, власник ОСОБА_3. Таким чином, ТОВ "Старавто" на відповідній правовій підставі володіло пасажирським мікроавтобусом Рута, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових обов'язків на підставі трудового договору з ТОВ "Старавто" (наказ №44 від 01.08.2011р. про прийняття на роботу, наказ №422/1 від 20.09.2013р. про закріплення за ним транспортного засобу Рута, державний номер НОМЕР_1, маршрутний лист за грудень 2013 року), а тому не є особою, яка несе відповідальності за шкоду перед потерпілим.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. Отже, сам по собі факт відсутності вини водія ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, не є підставою для звільнення від цивільної відповідальності ТОВ "Старавто", яке вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальності за шкоду перед потерпілим.

Згідно полісу №АС/3118920 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ "Старавто" застрахувало в СК "Країна" свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, забезпечений транспортний засіб автомобіль марки "Рута 22 ИНВА СПГ", реєстраційний номер НОМЕР_1, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, 100000,00 грн. (а.с.14).

Згідно зі статтею 6 Закону України "По обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 26-1 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до наведених вимог закону та умов договору страхування СК "Країна" 15.09.2014р. здійснила виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у загальному розмірі 32265,24 грн. З них шкода, заподіяна здоров'ю 30728,80 грн., в тому числі 11226,49 грн. - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого, 4886,31 грн. - шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності, 14616,00 грн. - шкода, пов'язана зі стійкою втратою працездатності, а також моральна шкода у сумі 1536,44 грн. (а.с.15, 78).

Позивач посилається на те, що відповідно до розміру пережитих ним страждань, розумним і справедливим розміром відшкодування спричиненої йому моральної шкоди буде сума 50000,00 грн., у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 48463,56 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яка фізична особа зазначала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Доказом щодо стану здоров'я позивача є висновок судово-медичної експертизи №822М, виконаної на підставі історії хвороби №20317/1660 міської клінічної лікарні екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя №5, згідно якого позивач був госпіталізований до лікарні 06.12.2013р., виписаний 09.01.2014р. для реабілітації в міську лікарню №6.

Суд дійшов висновку, що позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки він зазнав сильного фізичного болю та страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, про що свідчить тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень, тривалість лікування в міській клінічній лікарні екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя №5, та наслідки отриманих травм.

Так, згідно висновку експерта №822 М від 27.02.2014р., забій головного мозку тяжкого ступеню з локалізацією зон геморагічних ударів в лобових долях, в мозолистому тілі головного мозку, з утворенням субдуральної гідроми зліва з розвитком набряку головного мозку, з крововиливом під м'які оболонки головного мозку, з наступним розвитком посттравматичного двостороннього гаймориту, припухлість м'яких тканин в правій скронево-тім'яній області на фоні проявів мозкової коми в сукупності, у ОСОБА_1 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя (а.с.9-11).

Згідно довідки серія АВ №0279876 від 29.05.2014р. до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, внаслідок ДТП ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, на строк до 01.05.2015р., дата чергового переогляду - 08.04.2015р. За висновком про умови та характер праці - протипоказана важка фізична праця, на висоті, поряд з рухомими механізмами. Рекомендовано працевлаштування, наприклад, вахтером, черговим, пакувальником (а.с.12).

Жодних інших доказів на підтвердження доводів позову щодо тривалості часу його перебування у різних лікарняних закладах, проходження ним лікування амбулаторно по теперішній час, позивачем не надано. Також не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача, що внаслідок отриманих травм позивач був вимушений звільнитися з роботи, оскільки на підприємстві відсутні посади з рекомендованими МСЕК умовами праці.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.7 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013р., при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.

Жодних обставин, підтверджених доказами, які б свідчили, що шкода здоров'ю ОСОБА_1 була заподіяна внаслідок непереборної сили або його умислу, на що посилався представник відповідача у своїх запереченнях проти позову, судом не встановлено.

В той же час суд дійшов висновку, що мала місце груба необережність ОСОБА_1, яка сприяла виникненню шкоди, за відсутності вини відповідача у цьому, що є підставою для зменшення її розміру.

Так, згідно висновку експерта №69/14 від 10.02.2014р., у дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, в діях водія автобуса "Рута" ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв'язку з подією даної пригоди, не вбачаються. В умовах даного місця події водій ОСОБА_2 не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2014р., у кримінальному провадженні №0000729 від 07.12.2013р. слідчийвстановив, що в даній дорожній обстановці, в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України не вбачається, причиною ДТП стало порушення пішоходом ОСОБА_1 п.п. 4.7, 4.14 "а", "б", що знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП і її наслідками.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди за обставинами справи, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, перенесених позивачем, приймає до уваги, що шкода, заподіяна здоров'ю позивача (пов'язана з його лікуванням, з тимчасовою втратою працездатності та зі стійкою втратою працездатності) а також моральна шкода у сумі 1536,44 грн. були виплачені йому страховою компанією, та враховує відсутність вини особи, яка завдала шкоди, і те, що виникненню шкоди сприяла груба необережність ОСОБА_1, що є підставою для зменшення розміру відшкодування. За такого, враховуючі вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у сумі 2500,00 грн. Вказані вимоги не доведені і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження цього суду надано лише копію квитанції від 03.10.2014р. із зазначенням послуги - правова допомога при розгляді справи про відшкодування шкоди ОСОБА_1, та її вартості - 2500,00 грн. Представник позивача представляв інтереси позивача під час судового розгляду справи на підставі нотаріально посвідченої довіреності, позивачем не надано договору про надання правової допомоги, укладеного між ним і його представником, не зазначено, у чому полягала правова допомога, та не надано відповідного розрахунку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто", терті особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна", про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто" на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 6000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто" на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.