Справа: 431/4279/15-ц
Провадження: 2/431/2331/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

при секретарі: Кустовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 11.01.1990 року помер її рідний дід ОСОБА_3.

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: вул. Колгоспна, буд. 62 у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області.

За життя, її дід ОСОБА_3 побудував будинок № 62 по вул. Колгоспній у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, де мешкав разом з дружиною ОСОБА_4, 1911 р. н., померлою 14.02.2003 року, сином ОСОБА_5 1935 р. н., померлим 19.05.2005 року, невісткою ОСОБА_6, 1941 р. н., померлою 31.05.2015 року.

Заповіту спадкодавець не складав.

Позивачка з відповідачем є рідними сестрою з братом й спадкоємцями 5 черги за законом, оскільки інших спадкодавців немає.

Оформити спадщину нотаріально позивачка не може, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Посилаючись на те, що відповідач не має претензій на спадкове майно, відмовляючись від нього на її користь, а вирішити питання про спадщину іншим шляхом, ніж звернення до суду вона не може, позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати її спадкоємицею 5 черги за законом після смерті її діда - ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді будинку № 62 по вул. Колгоспній у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, що відкрилось після смерті ОСОБА_3, померлого 11.01.1990 року.

Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в котрій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву, в котрій просить розглянути справу в його відсутність, позов визнає (а.с. 34).

Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову за слідуючими підставами:

За ст. 1265 ч. 1 ЦК України в пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно, причому родичі ближчого ступеня спорідненості усувають від права на спадкування родичів подальшого ступня спорідненості.

За ст. 1265 ч. 1 ЦК України в пяту чергу закликаються до спадкування усі родичі до шостого ступня спорідненості, куди підпадають й онуки спадкодавця.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 й відповідач ОСОБА_2 є рідними сестрою й братом, мали спільних батьків (а.с. 4, 13).

Дошлюбне прізвище позивачки «Дяченко» (а.с. 14).

Спадкодавець ОСОБА_3 помер 11.01.1990 року (а.с. 7).

Дружина спадкодавця ОСОБА_4 померла 14.02.2003 року (а.с.8); син спадкодавця - ОСОБА_5 помер 19.05.2005 року (а.с.11); невістка спадкодавця - ОСОБА_6 померла 31.05.2015 року (а.с. 12).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилось майно у вигляді житлового будинку № 62 по вул. Колгоспній у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, про що свідчать записи у господарській книзі за особовим рахунком на кожного мешканця, проект будинку (а.с. 21-22).

Свідоцтво про право власності на спадкове майно нікому не видавалось, оскільки будинок є самочинним будівництвом, побудованим в 1960-х роках.

Згідно до ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотконторами Української РСР»: «підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалась в тому числі і на підставі записів в господарських книгах».

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій», виконавчим комітетом міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом цих нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконавчих комітетів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у господарські книги місцевих рад.

Господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР», затверджена заступником міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності.

З матеріалів справи вбачається, що будинок № 62 по вул. Колгоспній у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області відображений в по господарській книзі, кожний мешканець будинку має рахунок (а.с. 23-25), про що свідчать довідки Чмирівської сільради.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_3, збудувавши власним коштом на виділеній йому земельній ділянці, самочинно житловий будинок й господарчі споруди, правомірно набув право власності на це нерухоме майно, що не суперечить вимогам ст.ст. 331, 376 ЦК України.

Оскільки вирішення питання шляхом нотаріального оформлення права на спадщину неможливе, про що свідчить відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (а с. 33), позивачка правомірно звернулась до суду за захистом своїх прав й її позов підлягає задоволенню за вищевикладеними доказами.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 331, 376, 1265, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємицею 5 черги за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 11.01.1990 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння № 62 по вул. Колгоспній у с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, що відкрилось після смерті ОСОБА_3, померлого 11.01.1990 року.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Луганської області через Старобільський райсуд луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ткач О.В.