У Х В А Л А

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Гуменюка В.І.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Монастирської районної ради Тернопільської області, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України в Тернопільській області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Монастирського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2013 року та додатковим рішенням від 14 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопіської області від 5 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2015 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали суду касаційної інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 268 Цивільного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року та 3 грудня 2014 року, в яких на його думку зазначені норми права застосовані по іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанції, керувався тим, що звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на майно, відповідно до статей 257, 261, 267 ЦК України позивач пропустив строк позовної давності, а також із недоведеності та безпідставності вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будівлі підприємства та скасування рішення ради.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року не може бути підтвердженням неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, тому що нею скасовано ухвалу апеляційного суду про закриття провадження на направлено справу на новий апеляційний розгляд, оскільки, апеляційним судом були допущенні порушення норм процесуального права.

Крім того, надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року не може бути підтвердженням неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, тому що нею справу передано на новий розгляд у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, та не визначенням характеру спірних правовідносин.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Монастирської районної ради Тернопільської області, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України в Тернопільській області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності та визнання права власності до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема