Провадження № 2/127/505/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.01.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В. М.,

при секретарі Музиці А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з вимогами визнати ОСОБА_2 1970р.н., ОСОБА_2 1995р.н., такими, що втратили право користування будинком, який розташований по АДРЕСА_1 та знятись з реєстрації за даною адресою.

Позов мотивовано тим, що позивачу 04.09.2013р. подаровано 7/10 часток житлового будинку який розташований по АДРЕСА_1, в даному житлі зареєстровані відповідачі по справі, проте не проживають там з грудня 2012р. та виїхали на інше місце проживання.

Позивач вказує, що відповідачі були зареєстровані в належному їй житлі в зв'язку з тим, що між ОСОБА_2 та братом позивача було укладено шлюб, який вже розірвано, а тому подальших підстав для реєстрації відповідачів у належному позивачу житлі немає.

Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу повною мірою користуватися, володіти і розпоряджатись належним майном. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивач вказує, що подальших підстав для реєстрації відповідачів в належному їй житлі немає.

Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував

В судове засідання відповідачі не з'явились з невідомих суду причин, хоча повідомлялись належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що позивачу належить 7/10 часток житлового будинку який розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним договором дарування від 04.09.2013р. посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 5-6)

З повідомлення КП «ВМБТІ» від 03.11.2011р. вбачається, що відповідно до рішення виконкому ВМР №200 04.06.1987р. АДРЕСА_1. ( а. с. 17)

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 29.10.2004р. розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ( а. с. 64)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2014р. ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України на підставі ст. 48 КК України. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 закрито. ( а. с. 68)

Заочним рішенням від 26.03.2013р. задоволено позов заступника прокурора м. Вінниці в інтересах ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_5 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача служби у справах дітей ВМР про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення. Усунено ОСОБА_2 та її неповнолітній дочці ОСОБА_2 перешкоди житловим приміщенням по АДРЕСА_2 та вселено в житловий будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та її неповнолітню дочку ОСОБА_2. Дане рішення переглядалось в апеляційному порядку за наслідками розгляду рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.12.2012р. вказане рішення скасовано в частині задоволення вимог ОСОБА_5 про вселення ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2. ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні вимог до ОСОБА_2 її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення. В решті вимог рішення залишено без змін. ( а. с. 33-39)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2012р. в задоволенні позову ОСОБА_2 в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про встановлення безстрокового сервітуту на користування частиною будинку, що по АДРЕСА_1, усунення перешкод в користуванні житлом відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено. Усунено перешкоди ОСОБА_5 в користуванні власністю - 7/10 частками будинку, що по АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 7/10 часток будинку, що по АДРЕСА_1, які на праві власності належать ОСОБА_5.В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю - будинком, виселення відмовлено. ( а. с. 65-66)

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними довідками, та копіїями їх паспортів ( а. с . 8-10, 70)

В судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9, що є сусідами позивача по справі, які вказали, що відповідачі ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, але не проживають за вказаною адресою з листопада 2012р., повідомили що відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною та відповідно донькою брата позивача.

Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ст. 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що -власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону.

Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню тому суд вважає, за необхідне визнати ОСОБА_2 1970р.н., ОСОБА_2 1995р.н., такими, що втратили право користування будинком, який розташований по АДРЕСА_1 та знятись з реєстрації за даною адресою.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 243, 60 грн., які підлягають пропорційному стягненню з відповідачів

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 319, 321, 415, ЦК України, ч.1 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.15, 81, 88, 209, 215, 222, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 1970р.н., ОСОБА_2 1995р.н., такими, що втратили право користування будинком, який розташований по АДРЕСА_1 та знятись з реєстрації за даною адресою.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 1970р.н., ОСОБА_2 1995р.н., на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: