н/п 2/490/2188/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

27 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю,

зустрічним позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5, комунальне підприємство "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 17/200 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Зустрічний позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на 17/200 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 184 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 428 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/15702/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю,

зустрічним позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5, комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив визнати за ним, ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на 17/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель та побутових споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він впродовж 33 років відкрито, добросовісно та безперервно користується вищезазначеним домоволодінням, проводить ремонт за власний кошт, підтримує домоволодіння у належному для проживання стані, сплачує комунальні послуги та плату за коистування землею.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ММР, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 17/200 частин вищезазначеного домоволодіння.

Позивач за первісним позовом та його представник вимоги позову підтримав частково: просив визнати за ним право власності на 17/200 частин домоволодіння за набувальною давністю. Крім того, ОСОБА_1 визнав позовні вимоги за зустрічним позовом.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник визнали вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 17/200 частин домоволодіння за набувальною давністю; вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі та просили про їх задоволення.

Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив прийняти рішення як щодо первісного, так і щодо зустрічного позову, на підставі наявних у матеріалах доказів та відповідно до вимог діючого законодавства.

Третя особа ОСОБА_5 підтримала позицію позивача за первісним позовом, а також підтримала вимоги зустрічного позову.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа за зустрічним позовом КП «ММБТІ» до суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Вивчивши доводи первісного та зустрічного позовів, наявні у справі матеріали, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, матеріалів інвентарної справи, ОСОБА_9, правонаступником якої у цивільній справі у зв'язку з її смертю є ММР, була власником 17/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. При цьому, вказане домоволодіння складається із двох житлових будинків літ. «А» та літ. «Б». Власником 83/100 частин вищезазначеного домоволодіння був ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією запису акта про смерть № 213 від 10.02.1967 року. Як вбачається із матеріалів справи, після смерті ОСОБА_9 жодна особа спадщину не приймала, відумерлою спадщина після її смерті не визнавалася. Дотепер, згідно з даними КП «ММБТІ» власником 17/100 частини домоволодіння є ОСОБА_9

При цьому, окрім ОСОБА_9 у домоволодінні проживав також померлий ОСОБА_10 із своїми дітьми, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_9 жодна інша особа не вступала у право власності на 17/100 домоволодіння, у зв'язку з чим вищезазначені особи відкрито володіли та користувалися цією частиною, доглядаючи та дбаючи про майно як про своє.

Після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_5, та ОСОБА_3 продовжували проживати за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, позивач за первісним позовом був зареєстрований за вказаною адресою безперервно, а позивач за зустрічним - з 1992 року по 1997 рік, після чого знявся з реєстрації та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2.

Незважаючи на це, як пояснили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, позивач за зустрічним позовом протягом усього часу проживання його брата, позивача за первісним позовом, за цією адресою постійно приходив у вказане домоволодіння; сумісними зусиллями вони доглядали за усім домоволодінням, не приховуючи при цьому факт самого володіння цим нерухомим майном.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом усього часу фактичного володіння майном підтримували його у належному для проживання стані, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, у тому числі копіями платіжних документів.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, власникові належать правомочності з володіння, користування та розпорядження належним йому майном (ст. 317 ЦК України).

В ст. 325 ЦК України визначено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Так, згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спеціальні правила щодо набуття права власності на майно передбачені ст. 344 ЦК України, відповідно до якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Окрім того, в п. 6 Листа ВССУ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 р., Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на те, що при вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

Згідно з роз'ясненням Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Про деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким чином, у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

При цьому, для визнання права власності за набувальною давністю суд має встановити такі обставини: тривале, добросовісне, відкрите та безперервне володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому, встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Так, набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе і у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття права власності як на безхазяйну річ.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, а тому визнання за набувальною давністю не може мати місця раніше 1 січня 2011 року.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що позивачі за первісним та зустрічним позовами володіли майном добросовісно, відкрито та безперервно, у тому числі і з 01 січня 2001 року. При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом усього часу володіння спірним майном дбали про нього як про власне, робили поліпшення, доглядали за зовнішнім та внутрішнім станом вищезазначених 17/100 часток домоволодіння, а за такого, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний - задоволенню у повному обсязі. У зв'язку з цим, слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на 17/200 частин домоволодіння за кожним з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави сума недоплаченого судового збору у розмірі 184 грн. 80 коп.; з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню сума недоплаченого судового збору у розмірі 428 грн.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 17/200 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Зустрічний позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на 17/200 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 184 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 428 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН