У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вищого професійного училища № 11 м. Червонограда, третя особа - директор Вищого професійного училища № 11 м. Червонограда Білик Оксана Михайлівна, про поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до Вищого професійного училища (далі - ВПУ) № 11 м. Червонограда Львівської області про поновлення на роботі. Свої вимоги мотивував тим, що з 01 вересня 1990 року до 23 жовтня 2014 року працював у ВПУ № 11 м. Червонограда Львівської області. Наказом директора ВПУ № 11 м. Червонограда Львівської області за № 37-к від 23 жовтня 2014 року позивача було звільнено з роботи з посади заступника директора з навчально-виховної роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Вважає, що мотиви його звільнення, зазначені у вказаному наказі, не відносяться до порушення трудової дисципліни. Також позивач посилається на суб'єктивне та упереджене ставлення до нього з боку директора училища, оскільки згідно з протоколом № 4 первинної профспілкової організації ВПУ № 11 м. Червонограда Вільної профспілки освіти і науки України відмовл <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_232/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>ено у задоволенні подання директора училища щодо надання згоди на його звільнення, а також на відсутність у наказі про звільнення правової норми, яку він порушив.

Враховуючи уточнені позовні вимоги, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ директора ВПУ № 11 м. Червонограда Львівської області за № 37-к від 23 жовтня 2014 року про звільнення його з роботи з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, поновити його на цій посаді, стягнути з відповідача на його користь 14 359,35 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано наказ директора ВПУ № 11 від 23 жовтня 2014 року № 37-к «Про звільнення з роботи заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4», поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи ВПУ № 11 з 23 жовтня 2014 року, а також стягнуто з ВПУ № 11 на користь ОСОБА_4 14 359,35 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), а також його заступників.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд враховуючи посадову інструкцію № 196 заступника директора училища з навчально-виховної роботи, затверджену 05 травня 2011 року, Статут вищого професійного училища № 11, Правила трудового внутрішнього розпорядку ВПУ № 11, наказ директора ВПУ № 11 від 15 вересня 2014 року № 116 «Про забезпечення безпеки учасників навчально-виховного процесу, працівників, мешканців гуртожитку, території училища в умовах особливого періоду», враховуючи наявні у справі докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, дійшов вірного висновку про те, що позивач допустивши в службове приміщення без дозволу директора сторонню особу із пневматичною зброєю та випробовуючи її в приміщені ВПУ № 11, створив реальну загрозу для осіб які знаходилися в цей момент поблизу кабінету в якому стався даний інцидент, чим безспірно допустив грубе порушення своїх трудових обов'язків, що стало підставою для звільнення позивача із займаної посади заступника директора з навчально-виховної роботи ВПУ № 11.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук