Справа № 357/8975/14 Головуючий у І інстанції Дмитренко А. М.
Провадження № 22-ц/780/1245/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 18 02.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_1, про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 01.10.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 50 019 шв. франків на придбання квартири АДРЕСА_1 строком до 01.10.2037 року зі сплатою процентів у розмірі 4,5% річних за користування кредитом у період з 01.10.2007 року по 01.10.2012 року та 9,95% річних у період з 02.10.2012 року до 01.10.2037 року, а у разі звільнення позичальника з основного місця роботи встановлюється нова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 10,45% річних.

В свою чергу позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати кошти на погашення кредиту, однак своїх зобов'язань не виконав, крім того, відповідно до наказу ПАТ «Універсал Банк» від 16.09.2011 року ОСОБА_1 було звільнено з основного місця роботи, а тому з 17.09.2011 року йому встановлено процентну ставку за користування кредитом 10,45% річних. Станом на 29.01.2013 року сума заборгованості за кредитним договором складає 52 173,20 шв. франки, що за офіційним курсом НБУ становить 449 519 грн.07 коп.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 01.10.2007 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона поручилася перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Враховуючи невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути з нього та поручителя ОСОБА_2 в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 52 173,20 шв. франки, що за офіційним курсом НБУ становить 449 519 грн. 07 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні 21.11.2014 року представником позивача було надано письмову заяву про зміну підстав позову та про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача посилався на те, що банком було помилково долучено до матеріалів позовної заяви копію кредитного договору та договору поруки, які не є чинними, а саме договорів, в яких передбачено збільшення відсоткової ставки за користування кредитом до 10,45% річних, а тому банк вважає за необхідне долучити до матеріалів справи копії кредитного договору та договору поруки, в яких передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів 4,5% річних, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів 13,5 % річних. При цьому позивач просив суд стягнути з обох відповідачів солідарно заборгованість станом на 19.11.2014 року, яка складає 52 536,45 шв. франків, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 833 947 грн. 85 коп.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання правочину недійсним, в якій посилалась на те, що договір поруки № 001-2914/756-0193-Р від 01.10.2007 року, укладений від її імені з ВАТ «Банк Універсальний», вона не укладала, підписи поручителя на кожній сторінці даного договору їй не належать, в зв»язку з чим просила суд визнати недійсним той договір поруки, який був доданий банком до матеріалів позовної заяви при зверненні до суду з позовом в лютому 2013 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 01.10.2007 року в сумі 52 536,45 швейцарських франків та судовий збір в розмірі 3654 грн.

В частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано недійсним договір поруки № 001-2914/756-0193-Р від 01 жовтня 2007 року, який було укладено між ВАТ «Банк Універсальний» в особі директора Київської філії № 2 Яковини Сергія Володимировича, який діяв на підставі довіреності від 11 червня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за номером 4090, та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині визнання поруки припиненою, просив рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 скасувати та ухвалити по справі нове рішення про повне задоволення вимог ПАТ «Універсал Банк».

Відповідач ОСОБА_1 з рішенням суду також не погодився та просив в апеляційній скарзі його скасувати з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог ПАТ «Універсал Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 01 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір № 001-2914/756-0193, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 50 019 швейцарських франків на придбання майна, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 36,60 кв.м., житловою площею 18,20 кв.м., строком до 01 жовтня 2037 року на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 4,5% річних (базова процентна ставка) в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Згідно п.1.1.1 договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 13,5 % (підвищена процентна ставка). Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Підвищена процентна ставка не застосовується, якщо погашення простроченої суми основного боргу відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. Якщо оплата простроченої суми основного боргу не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення (п.1.1.2 договору).

Також встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу ПАТ «Універсал Банк» № 1363-к від 16.09.2011 року було звільнено за власним бажанням з основного місця роботи - з посади начальника відділу операційної підтримки Департаменту по управлінню дебіторською заборгованістю ПАТ «Універсал Банк» з 16 вересня 2011 року, що підтверджується копією відповідного наказу (т.1 а.с.33), в зв»язку з чим розрахунок заборгованості, яку просив стягнути позивач, було проведено за весь період за базовою відсотковою ставкою 4,5% річних та підвищеною відсотковою ставкою - 13,5%.

В суді також було встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту, який проведено позивачем, за позичальником рахується заборгованість в сумі 52536,45 швейцарських франків станом на 19.11.2014 року, а саме: 44322,46 шв. франків -заборгованість по кредиту, 6721,59 шв. франків - заборгованість по відсотках, 1492,40 шв. франків - заборгованість по підвищених відсотках, що за офіційним курсом НБУ (1587,37 грн. за 100 шв. франків) становить 833 947 грн. 85 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Банк Універсальний» та відповідачем ОСОБА_2 01 жовтня 2007 року було укладено договір поруки № 001-2914/756-0193-Р, при цьому суду банком було надано два оригінали договору поруки під одним і тим же номером від 01.10.2007 року, але з різним обсягом відповідальності поручителя.

Один з цих договорів (т.1 а.с.21-23), який було укладено між ВАТ «Банк Універсальний» в особі директора Київської філії № 2 Яковини Сергія Володимировича, який діяв на підставі довіреності від 11.06.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. за номером 4090, та ОСОБА_2, остання просила визнати недійсним, звернувшись з зустрічним позовом про це.

Другий договір поруки (т.2 а.с.127-129), який укладено між ВАТ «Банк Універсальний» в особі Федоркової Світлани Михайлівни, яка діє на підставі довіреності від 26.09.2007 року, виданої у порядку передоручення та зареєстрованої в реєстрі за № 8068, довіреність посвідчена Забігайло Л.П. - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та ОСОБА_2, за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати за невиконання позичальником ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови основного договору і він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору - 50019 шв. франків, 4,5% річних - розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів, 13,5% річних - розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорювала в суді того, що другий договір поруки вона підписувала і була ознайомлена з його змістом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» та стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цих вимог банку, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм та враховуючи те, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, що привело до утворення заборгованості, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом в розмірі 52 536,45 швейцарських франків, оскільки вона утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного між ним та позивачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск позивачем строків позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк», законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки суд першої інстанції в своєму рішенні таким доводам відповідача дав належну та всебічну оцінку, обґрунтовано відхиливши їх.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 в зв»язку з припиненням поруки, виходячи з наступного.

За ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

В договорі поруки, укладеному 01.10.2007 року між сторонами, строк дії не встановлений, а строк виконання основного зобов'язання визначений кредитним договором до 01.10.2037 року.

З розрахунку заборгованості, наявного в справі, вбачається що позичальник ОСОБА_1 вперше допустив порушення умов кредитного договору та прострочив сплату чергового щомісячного платежу у жовтні 2009 року, після цього порушення зобов'язань позичальником набули систематичного характеру.

Верховним Судом України у постанові по цивільній справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року викладено правову позицію стосовно того, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). При цьому пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення кредитором саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги, але зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог п.5.2.5 кредитного договору, кредитор 03.03.2012 року надіслав повідомлення позичальнику та поручителю про порушення умов основного зобов'язання та про розмір заборгованості станом на цю дату -47656,7 шв. франків, банк вимагав від позичальника та поручителя (окремо) з моменту отримання цієї вимоги, негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, а у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги, що підтверджується копіями вказаних повідомлень (т.1 а.с.34-35).

Вказане повідомлення поручителем ОСОБА_2 одержане 12.03.2012 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.39).

Таким чином, в даному випадку банк мав пред'явити в судовому порядку вимогу до поручителя ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (з жовтня 2009 року) або з дня, встановленого банком для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України - з 12.05.2012 року, тобто до 12.11.2012 року.

З позовом до суду ПАТ «Універсал Банк» звернувся в лютому 2013 року, після сплину визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про припинення поруки та відмову в зв»язку з цим у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_2

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним не є предметом апеляційного оскарження, в зв»язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України його законність та обгрунтованість в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 не містять.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :