АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1227/14-ц Номер провадження 22-ц/786/577/15Головуючий у 1-й інстанції Ряднина В.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Старицьківської сільської ради,

третя особа: відділ Держкомзему у Машівському районі,

про визнання недійсними і скасування державних актів на землю та відповідних рішень Старицьківської сільської ради,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. ОСОБА_3, Старицьківської сільської ради про визнання недійсними і скасування державних актів на землю та відповідних рішень Старицьківської сільської ради.

У своєму позові ОСОБА_4 вказував, що на підставі розпорядження Машівської райдержадміністрації від 06 березня 1998 року за № 74 позивач отримав Державний акт на право приватної власності на землю площею 6,29 га, передану йому у власність для сільськогосподарського використання. (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 025444 від 18 червня 1998 року). Отримавши дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 6,29 га в натурі (на місцевості), для ведення особистого селянського господарства на території Старицьківської сільської ради, позивач звернувся до кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області з метою проведення державної реєстрації земельної ділянки, однак йому було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.Рішенням № РВ - 53 4 Державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстави розташування у межах земельної ділянки, яку передбачалося зареєструвати, інших земельних ділянок або їх частин, зокрема:

1. Земельна ділянка (кадастровий номер :05:001:0027) для ведення особистого селянського господарства площею 0,9186 га, надана на підставі рішення 24 сесії п'ятого скликання Старицьківської сільської ради від 31 березня 2009 року та посвідчена Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 597605 від 26 липня 2010 року на ім'я ОСОБА_2 Процент накладення - 9,6533 %.

2. Земельна ділянка (кадастровий номер :05:001:0022) для ведення особистого селянського господарства площею 0,31 га, надана на підставі рішення 18 сесії п'ятого скликання Старицьківської сільської ради від 06 червня 2008 року та посвідчена Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 179174 від 20 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_3 Процент накладення - 0,6647 %.

3. Земельна ділянка (кадастровий номер :05:001:0021) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га (під забудовою - 0,15 га, ріллі - 0,10 га), надана на підставі рішення 18 сесії п'ятого скликання Старицьківської сільської ради від 06 червня 2008 року та посвідчена Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ N 179173 від 20 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_3 Процент накладення - 0,0428 % на ріллю.

Зазначені вище Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки та відповідні рішення Старицьківської сільської ради про передачу земельних ділянок у приватну власність позивач ОСОБА_4 вважає незаконними, а тому він вимушений звернутися до суду із заявою про визнання недійсним і скасування державних актів на землю та відповідних рішень Старицьківської сільської ради.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсним та скасовано рішення 24 сесії п'ятого скликання Старицьківської сільської ради від 31.03.2009 року, про розгляд та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у приватну власність громадянці ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,9186 га, для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯИ № 597605 від 26.07.2010 року на право власності на земельну ділянку площею 0.9186 га, для ведення особистого селянського господарства на території с. Сонячне, Старицьківської сільської ради, на ім'я ОСОБА_2.

Визнано недійсним та скасовано рішення 18 сесії п'ятого скликання Старицьківської сільської ради від 06.06.2008 року, про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянки ОСОБА_3.

Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯЗ № 179173 від 20.03.2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0.25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на ім'я ОСОБА_3.

Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯЗ № 179174 від 20.03.2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0.31 га, для ведення особистого селянського господарства, на ім'я ОСОБА_3.

Зобов'язано відділ Держземагенства у Машівському районі Полтавської області, усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки позивача ОСОБА_4, площею 6,29 га, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, серії 111-ПЛ № 025444 від 18.06.1998 року.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 19 січня 2015 року виправлено описку у рішенні Машівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2015 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку, просили задовольнити дану апеляційну скаргу, скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2015 року залишити без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів та їх представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2) викладена правова позиція, відповідно до якої розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів ( про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд перевіряє законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність, а також згідно п. 2 зазначеної Постанови суди на підставі зібраних відповідних доказів визнають недійсними державні акти про право власності на земельні ділянки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі розпорядження Машівської райдержадміністрації від 06 березня 1998 року за № 74 позивач отримав Державний акт на право приватної власності на землю площею 6,29 га, передану йому у власність для сільськогосподарського використання. (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 025444 від 18 червня 1998 року).

Розпорядженням голови Машівської райдержадміністрації №306 від 26.05.2009 року позивачу ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із зеслеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, площею 6,29 га в натурі (на місцевості), для ведення особистого селянського господарства на території Старицьківської сільської ради, де на підставі вказаного розпорядження ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення особистого селянського господарства позивачу ОСОБА_4 на території Старицьківської сільської ради

Згідно листа - відповіді рекомендованого характеру Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 22.03.2011 року, № 03-01/1182 на звернення позивача ОСОБА_4, Старицьківської сільської ради та Машівської районної державної адміністрації, - оскільки конфігурація і площа земельних ділянок, які прилягають до населеного пункту не відповідають державним актам, то потрібно створити районну комісію з тим, щоб вибрати земельні ділянки із земель запасу або резервного фонду для компенсації різниці в площах, після проектування власникам земельних ділянок необхідно звернутись до райдержадміністрації та відділу Держкомзему у Машівському районі з пропозиціями про зміну державних актів.

Продовжуючи приводити у відповідність свою документацію по земельній ділянці (паю), позивач ОСОБА_4 звернувся із заявою до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області, про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.09.2014 року (реєстраційний № ЗВ-014) разом з поданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру було прийняте рішення, про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, тобто в межах земельної ділянки ОСОБА_4 уже знаходились інші земельні ділянки або їх частини. В матеріалах справи мається рішення від 22.09.2014 року за № РВ-14, про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та протокол проведення перевірки електронного документа за № ПП- 014, де позивачу рекомендують звернутися за захистом своїх прав до суду.

Тому в зв'язку з виниклими обставинами ОСОБА_4 03 жовтня 2014 року звернувся з позовом до суду, а тому - суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до позовних вимог ОСОБА_4 строку позовної давності.

Спеціалістами інституту проведено геодезичну зйомку земельного масиву і виявлено, що конфігурація і площа земельних ділянок, які прилягають до населеного пункту села Сонячне не відповідають державним актам, так як межі згаданого населеного пункту безпідставно змінені за рахунок надання (самовільного зайняття) земельних ділянок для особистих селянських господарств і надання земельних ділянок у власність громадянам на території с. Сонячне на ділянці, про яку мається спір проводилося іншою структурою, без погодження меж з прилеглими власниками земельними ділянками (паями), тому інститут пропонував створити районну комісію з тим, щоб вибрати земельні ділянки із земель запасу або резервного фонду для компенсації різниці у площах і після перепроектування власникам земельних ділянок звернутись до райдержадміністрації та відділу Держкомзему у Машівському районі з пропозиціями про зміну державних актів

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ні земельно-кадастрова, ні господарська книги не містять даних про те, де саме знаходяться земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні відповідачки ОСОБА_2, та не дають відповіді на питання: це одна земельна ділянка, чи декілька? Це було підтверджено у судовому засіданні свідченнями представника Старицьківської сільської ради ОСОБА_5 і вказані книги містять описки, закреслення, виправлення, що недопустимо, оскільки ставить під сумнів достовірність їх записів. Крім того, в даних книгах відсутні дані про розміри земельних паїв, де у господарській книзі загальна площа повинна являти собою суму площ усіх земельних ділянок, що знаходяться у власності та користуванні у всіх членів домоволодіння.

Також, представник Старицьківської сільської ради ОСОБА_5 не надала суду відповіді щодо причин надання радою своїми рішеннями позачергової двадцять першої сесії від 31.03.2009 року безоплатно у приватну власність земельні ділянки громадянці ОСОБА_2, спочатку 1,19 га ( з них - 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,94 га для ведення особистого селянського господарства).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 24.04.2007 року (згідно договору купівлі-продажу) придбала житловий будинок в с. Сонячне який розташований на земельній ділянці, розміром 0,98 га державного фонду. Вказана земельна ділянка перебувала у користуванні громадянина ОСОБА_6, який добровільно відмовився від неї і рішенням позачергової дев'ятої сесії п'ятого скликання Старицьківської сільської ради від 04.05.2007 року у вищевказаної особи припиняється право постійного користування земельною ділянкою, загальною площею 0,98 га., а наступним своїм рішенням вісімнадцятої сесії п'ятого скликання від 06.06.2008 року Старицьківська сільська рада передає відповідачці ОСОБА_3 вже не одну, а три земельні ділянки (загальною площею 1,11 га), зокрема для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та споруд. Отже, сільська рада вносить зміни із фактичних меж і розмірів земельних ділянок громадянки ОСОБА_7

Представник сільської ради ОСОБА_5 не змогла пояснити: за рахунок яких земель збільшилася загальна площа земельних ділянок відповідачки ОСОБА_3

Відповідно до дослідження письмових доказів цивільної справи вбачається, що в матеріалах є докази, які вказують на те, що Старицьківська сільська рада народних депутатів змінила незаконно межі населеного пункту шляхом надання земельних ділянок під особисті селянські господарства. Про це зазначається в листі - відповіді Головного управління Держкомзему у Полтавській області за № 03-01/1182 від 22.03.2011 року, зокрема, в ньому зазначено, що межі населеного пункту безпідставно змінені за рахунок надання (самовільного зайняття) земельних ділянок для особистих селянських господарств.

Крім того, відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України Старицьківська сільська рада мала право розпоряджатися лише землями комунальної власності в межах населеного пункту і при прийнятті рішень про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вона вийшла за межі своїх повноважень, оскільки частина цих ділянок знаходиться за межами населеного пункту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що органом місцевого самоврядування та відповідачами було проігноровано факти щодо накладення суміжних земельних ділянок, не взято до уваги дійсні розміри користування сторонами земельних ділянок, що в подальшому унеможливило здійснити державну реєстрацію земельної ділянки позивачем, а саме: Старицьківською сільською радою не було проведено збору та не проаналізовано наявної документації із землеустрою, плановокартографічних матеріалів, зокрема плану зовнішніх меж земельної ділянки, яка належить позивачу відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ПЛ № 250444 від 18 червня 1998 року, внаслідок чого при встановленні меж земельних ділянок, що надавались у власність та при виготовленні кадастрового плану земельних ділянок не враховані поворотні точки межі земельної ділянки та лінійні проміри між точками по межі земельної ділянки, яка належить позивачу та яка є суміжною із земельними ділянками відповідачів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про визнання недійсними і скасування державних актів на землю та відповідних рішень.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд допустив порушення частини першої ст. 307 - 7 ЦПК України, не врахувавши правову позицію Верховного Суду України, висловлену у Постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-7 цс 14 не підтверджується матеріалами справи.

Так, аналізуючи матеріали справи колегія судів приходить до переконання, що позивач до рішення від 22.09.2014 року за № РВ-14 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та протоколу проведення перевірки електронного документа за № ПП- 014 не мав об'єктивної можливості визначитися з колом осіб, які порушили його право.

При цьому, колегія суддів погоджується із запереченнями відповідача на апеляційну скаргу, у якій він вказує, що безпосередня його обізнаність про факти порушення його прав та осіб, які їх порушили та об'єктивна можливість знати про ці факти та цих осіб, у нього як у особи, яка не має доступу до рішень Старицьківської сільської ради, до земельно-шнурової та господарських книг, іншої землевпорядної документації, виникла лише з вересня 2014 року (отримання рішення від 22.09.2014 року за № РВ-14 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та протоколу проведення перевірки електронного документа за № ПП- 014).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо однобокого розгляду справи, недоведення виходу Старицьківської сільської ради за межі наданих повноважень при прийнятті оскаржуваних рішень.

Так, судом в повній мірі під час розгялду справи були досліджені надані сторонами докази, в тому числі була витребувана з різних інстанцій за клопотаннями сторін технічна та інша документація на спірні земельні ділянки, що стосувалася обставин справи, встановлення яких вплинуло б на правильне вирішення спору та ухвалення законного рішення.

Окрім того, матеріалами справи та наявними у справі доказами, доведено, що межі населеного пункту с.Сонячне на території Старицьківської сілської ради безпідставно змінені за рахунок надання (самовільного зайняття) земельних ділянок для особистих селянських господарств, а Старицьківська сільська рада в силу ст. 12 ЗК України мала право розпоряджатися лише землями комунальної власності в межах населеного пункту і при прийнятті рішень про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вона вийшла за межі своїх повноважень, оскільки частина цих ділянок знаходиться за межами населеного пункту.

Разом з тим, задовольняючи позов ОСОБА_4 про зобов'язання відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки позивача ОСОБА_4, площею 6,29 га, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, серії 111-ПЛ № 025444 від 18.06.1998 року, місцевий суд дійшов помилкового висновку про можливість задоволення цих вимог позивача.

Статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору визначений ст. 35 ЦПК України і залучаються чи вступають у справу зазначені треті особи, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Виходячи із вимог ст. 31 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору не є сторонами у справі та не наділені процесуальними правами позивача чи відповідача.

Тобто, заявлені вимоги щодо зобов'язання відділу Держземагенства у Машівському районі вчинити певні дії та усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки позивача ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки у якості відповідача відділ Держземагенства у Машівському районі залучений не був.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині зобов'язання відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки позивача ОСОБА_4, площею 6,29 га, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, серії 111-ПЛ № 025444 від 18.06.1998 року слід відмовити.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволенні позову ОСОБА_4 щодо зобов'язання відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки позивача ОСОБА_4 з ухваленнм в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні даних вимог.

У іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 січня 2015 року - скасувати в частині задоволенні позову ОСОБА_4 щодо зобов'язання відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки та ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2. ОСОБА_3, Старицьківської сільської ради, в частині зобов'язання відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області усунути перешкоди в державній реєстрації земельної ділянки - відмовити.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.П. Пікуль

Судді: О.В. Прядкіна

О.І. Обідіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль