Провадження № 2/201/3073/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ходаківського М.П.,

при секретарі Поддєлковій К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська стоматологічна поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради про припинення дії, яка порушує права і примусове виконання обов'язку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального закладу «Дніпропетровська стоматологічна поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради про припинення дії, яка порушує права і примусове виконання обов'язку.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що в липні 2014 року він звернувся до відповідача за наданням послуги по зубопротезуванню. Відповідачем було видано замовлення-наряд № 153 від 31.07.2014 на виконання відповідних робіт, а позивачем було сплачено вартість вказаної послуги. Проте комплект зубних протезів, на думку позивача, було виготовлено неналежної якості, а у виготовленні нових протезів та заміні лікаря йому було відмовлено.

Позивач у судове засідання з'явився, на задоволенні позову наполягав з підстав вищенаведених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в липні 2014 року позивач звернувся до відповідача за наданням послуги по зубопротезуванню.

Відповідачем за заявою позивача було видано замовлення-наряд № 153 від 31.07.2014 на виконання відповідних робіт, а позивачем було сплачено вартість вказаної послуги.

Позивач зазначив, що комплект зубних протезів було виготовлено неналежної якості, оскільки за цільовим призначенням не функціонує та спричиняє біль при використанні, у зв'язку із чим він звертався із заявою до відповідача з проханням виготовити йому нові зубні протези та замінити лікаря, але в даних вимогах йому було відмовлено.

В запереченнях на позов відповідач вказав на те, що на виконання зазначених вимог позивача, відповідачем неодноразово проводились корекції знімних протезів, але у зв'язку з незадоволеністю позивача протези були перероблені за рахунок закладу.

Також відповідач зазначив, що відповідно до висновку незалежного спеціаліста доцента кафедри ортопедичної стоматології ДДМА к.м.н. ОСОБА_3, робота виконана за всіма медичними показаннями та технологія виготовлення змінних протезів не порушена, дефектів не виявлено. Під час вирішення претензії позивача в позасудовому порядку та винесення зазначеного висновку останній був присутній особисто.

Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином.

Договір про надання медичних послуг є підставою виникнення цивільних відносин з оплатного надання медичних послуг. На договір про надання медичних послуг поширюються загальні правила цивільного права про правочин і договір. За договором про надання медичних послуг одна сторона (медична установа, лікар) зобов'язується надати, а інша сторона (пацієнт) прийняти та оплатити послуги спрямовані на поліпшення здоровя пацієнта, відповідно до умов договору. Цей договір є консенсуальним і вважається укладеним за умов досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов. Факт укладання договору про надання медичних послуг підтверджується зокрема квитанціями про оплату послуг, нарядами на виконання робіт, записами в амбулаторних картках, тобто документами, які індивідуально визначають обсяги виконання робіт, зокрема з проведення зубопротезування.

Згідно з п.1 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частинами 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Водночас частинами 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами, тобто розрахунковим документом.

В даному випадку факт виконання відповідачем взятих на себе зобовязань позивачем не оспорюється. В той же час, твердження позивача про те, що відповідач свої зобовязання виконав неналежним чином нічим не підтверджені та це твердження ґрунтується на субєктивних оцінках позивача, які за своєю природою відносяться до припущень. В той же час, амбулаторна картка (форма 043/0) та заказ-наряд є документами, на підставі яких лікувальним закладом проводиться надання стоматологічних послуг із зубопротезування. У зазначених документах містяться всі дані та показники, необхідні для якісного та повного надання послуг із зубопротезування. Таким чином, послуги, обумовлені договором між сторонами, надані відповідачем позивачу у відповідності до встановлених норм.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних документальних доказів того, що послуга по зубопротезуванню була виконана неналежним чином. Письмові та усні пояснення позивача не є достатніми доказами неналежного виконання відповідачем зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні судом було роз'яснено сторонам право на призначення експертизи, проте жодна зі сторін не заявила відповідного клопотання.

Вимога позивача щодо проведення заміни лікаря-виконавця послуги, що надає відповідач, не відповідає ст.627 ЦК України, згідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, оскільки позивач не позбавлений права самостійного визначення лікаря, що надаватиме відповідні послуги.

З огляду на наведені законодавчі норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку щодо відмови у позові.

Керуючись ч. з ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська стоматологічна поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради про припинення дії, яка порушує права і примусове виконання обов'язку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський