Справа № 364/906/15-ц Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/5783/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 49 04.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Яворського М.А., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Роговській Д.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини та надання одноразової матеріальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила та просила у відповідності до вимог ч.3 ст. 75 та ч.2 ст.76 СК України стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно та одноразову матеріальну допомогу на лікування у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що з вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2008 року по 12 лютого 2015 року.

23 березня 2015 року ОСОБА_2 було надано висновок медико-соціальної експертизи, яким їй встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання на підставі тривалого обстеження і лікування в період шлюбу, що призвело до обмеження подальшої працездатності.

Зазначала, що під час шлюбу набула ряд захворювань через надмірні нервові хвилювання, що спричиняв відповідач шляхом морального та фізичного насильства, на що систематично подавались і подаються скарги до органів внутрішніх справ.

Також вказувала, що відповідач отримує особливу пенсію за віком, не має на утриманні інших осіб, має інші доходи від підприємницької діяльності, а тому може надавати їй матеріальну допомогу у вигляді аліментів та коштів на подальше лікування від набутих у шлюбі захворювань.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на упередженість та необ»єктивність рішення суду.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що хоча ОСОБА_2 є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка, проте відповідач також є непрацездатним - пенсіонером за віком, потребує постійного лікування, а тому відповідно до ст..75 СК України не може надавати матеріальну допомогу.

В рішенні також вказано, що посилання позивача на те, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем та отримує прибуток від підприємницької діяльності не підтвердились в частині отримання прибутку.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають матеріалам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..75 Сімейного кодексу України

1. Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

2. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

3. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

4. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.2 ст.76 Сімейного кодексу України

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2008 року по 12 лютого 2015 року, коли шлюб розірвано рішенням суду.

Від шлюбу спільних дітей не мають.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 з 23 березня 2015 року до 1 квітня 2016 року встановлена 2 група інвалідності від загального захворювання. (а.с.10).

ОСОБА_2 має на своєму утриманні двох дітей: дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження і сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом 3 групи з дитинства.

З березня 2015 року ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в сумі 949грн. щомісячно. (а.с.46).

ОСОБА_3 є пенсіонером за віком і отримує пенсію у розмірі 1665,85грн. щомісячно. (а.с.58).

Відповідач також зареєстрований фізичною особою-підприємцем проте доходів від підприємницької діяльності не отримує.

Суд також встановив, що ОСОБА_3 переніс операцію на серці, перебуває на диспансерному обліку і постійно приймає медичні препарати. (а.с.38-39, 59).

Встановивши вказані обставини, суд вірно вказав у рішенні, що ОСОБА_2, яка стала непрацездатною протягом одного року від дня розірвання шлюбу, потребує матеріальної допомоги, проте її колишній чоловік ОСОБА_3 за своїм станом здоров»я та матеріальним станом відповідно до ч.2 ст.76 Сімейного кодексу України не може надавати таку матеріальну допомогу.

Посилання позивача на те, що відповідач отримав на своє ім.»я ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями і має крім пенсії інші доходи від підприємницької діяльності в установленому законом порядку не доведені.

Вимоги позивача щодо стягнення з колишнього чоловіка на її користь одноразової матерільної допомоги на лікування та оздоровлення не ґрунтуються на вимогах закону.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував, що позивач з моменту укладення шлюбу з відповідачем і до його розірвання набула ряд захворювань з вини відповідача підлягають відхиленню, оскільки такі обставини належними доказами не доведені.

Позивачем відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України також не доведено, що її інвалідність та перенесені захворювання були результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка під час шлюбу.

Інші доводи апеляційної скарги на упередженість та необ»єктивність рішення суду колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу.

Вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем та його представником заяв про відвід судді з підстав сумнівів в об»єктивності та неупередженості судді заявлено не було.

Матеріали справи також не містять доказів упередженості та необ»єктивності суду. Кожна із сторін спору мала можливість надати докази на підтвердження - заперечення позову і судом зроблена належна правова оцінка цим доказам та мотиви ухваленого рішення.

Керуючись ст..ст.303, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: