Справа № 310/7997/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, посилаючись на те, що вона є власником будинку №20 по вул. Комсомольській в м. Бердянську. В будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, але він не проживає в ньому останні 35 років. У 1986 році він разом зі своїми братами продав вказаний будинок матері позивачки ОСОБА_4, але з будинку не виписався. Відомо, що він фактично мешкає десь у Вільнянському районі Запорізької області. Її прохання знятися з реєстрації у її будинку відповідач ігнорує.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. У минулому судовому засіданні у розгляді справи брав участь представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації (а.с.19). Причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не подав.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку №20 по вул. Комсомольській в м. Бердянську Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2005 року (а.с.3,4). Попереднім власником будинку була мати позивача ОСОБА_4, яка придбала будинок на підставі договору купівлі- продажу від 17.06.1986 року.

Як вказує позивач, відповідач ОСОБА_3 був колишнім власником будинку, який разом із своїми братам продав його у 1986 році матері. Але після вчинення договору купівлі- продажу він з реєстрації так і не знявся.

У судовому засіданні була досліджена домова книга на будинок №20 по вул. Комсомольській, у якій містяться записи про первинну реєстрацію відповідача у цьому будинку у 1986 році.

Реєстрація місця проживання відповідача у цьому будинку також підтверджується довідкою Бердянського МВ ГУ МВС України в Запорізькій області (а.с.11).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що живе по сусідству з позивачкою вже 15 років. Весь цей час у будинку №20 по вул. Комсомольській жили сімя ОСОБА_1. ОСОБА_3 у будинку вона ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона проживає по сусідству в буд. №16 з 1972 року. Їй відомо, що раніше у буд. №20 по вул. Комсомольській проживала сімя ОСОБА_3, а потім будинок у 80-х роках придбала мати позивачки ОСОБА_4, з якою постійно проживала її дочка ОСОБА_1, її чоловік і син. З того часу ОСОБА_3 в будинку вона ніколи не бачила.

За ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Частиною 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на дане житло, або за умови набуття статусу члена сім'ї власника відповідного будинку (квартири).

Відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє її право та право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою).

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому права цього власника на збереження за ним права користування відчуженим нерухомим майном у подальшому.

Таким чином, відповідач, як колишній власник, втратив право користування будинком №20 по вул. Комсомольській в м. Бердянську.

Керуючись ст.ст. 321, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 155, 156 ЖК України, ст.ст. 10,60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком №20 по вул. Комсомольській в м. Бердянську Запорізької області.

Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_7