Номер провадження: 22-ц/785/3346/15
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню дочку за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року, -

встановила:

У липні 2014 року позивач звернулася з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання за кордоном, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) та додаткові витрати у зв'язку з проживанням та навчанням за кордоном у розмірі 1713 євро. Остаточно уточнивши розмір позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітньої доньки в розмірі 6000 грн. щомісячно та додаткові витрати у зв'язку з її проживанням, навчанням за кордоном та лікуванням у розмірі 219092,93 грн.

В обґрунтування позовних позивач посилалася на те, що 15.10.1999 року позивач уклала шлюб з відповідачем. На підставі рішення суду відповідач удочерив її доньку від першого шлюбу - ОСОБА_4. З 2013 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Грошової допомоги на утримання доньки відповідач не надавав та не надає. Упродовж року відповідач не цікавиться її станом, не бере участі у її вихованні та утриманні. ОСОБА_4 проживає та навчається у Германії, її навчання та проживання є платним. Позивача було звільнено у зв'язку зі скороченням та на цей час вона не працевлаштована. Відповідач працює кухарем на кораблі, ходить у рейси за контрактом з іноземним судновласником. Додаткові витрати, частину з яких позивач просить стягнути з відповідача, складаються з наступного: борг по рахункам за навчання та проживання дитини у період 2013-2014 рр. у розмірі 3425,44 євро; необхідна мінімальна сума заблокована на її рахунку для надання можливості навчання доньки за кордоном в розмірі 7908 євро; щомісячний страховий внесок на випадок хвороби та на випадок потреби у сторонньому догляді в розмірі 924,12 євро; що семестровий студентський членський внесок для продовження навчання за рік навчання в розмірі 252,80 євро та 15 євро; щомісячна орендна плата за проживання в гуртожитку впродовж року в розмірі 2244 євро та разова сума забезпечення 380 євро; сплачене мито за обробку документа для отримання дозволу на постійне проживання доньки за кордоном в розмірі 80 євро; сплачена сума за нотаріальне посвідчення заяви в розмірі 55 євро; витрати на переліт доньки в Україну для проходження лікування зубів у розмірі 5945 грн.; витрати на лікування зубів у розмірі 7500 грн., загалом 21974,28 євро, що за є еквівалентом 424740,86 грн. та 13445 грн. (разом - 438145,86 грн.).

Відповідач та його представники проти позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач не має змоги надавати допомогу в утриманні доньки, оскільки на цей час не працює, у рейси не ходить, на утриманні має непрацездатну мати. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач повідомив суду, що на цей час проживає в монастирі, ніде не працює, перебуваючи у закордонному рейсі за останнім контрактом, отримував заробітну плату в розмірі 1700 дол. США.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 15 липня 2014 року до 13 липня 2017 року. В іншій частині позову - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції посилався на те, що 15.10.1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб.

Згідно з копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2.а та ОСОБА_3 Відомості про батька були внесені в порядку ст. 229 СК України.

На час розгляду судом справи шлюбні відносини між сторонами фактично припинені.

Згідно з нотаріально посвідченим перекладом довідки Колегії Йоганнеум Гімназії та Інтернату від 11.04.2014 року, повнолітня ОСОБА_4 закінчила 4-тижневий мовний курс у червні 2010 року, а потім була ученицею Гімназії Йоганнеум у період з 30.09.2010 року по 14.06.2013 року. З 30.09.2010 року ОСОБА_4 мешкала в інтернаті. В межах отримання атестата про повну спеціальну середню освіту вона з 01.09.2013 року по 31.08.2014 року проходила практику у фірмі "Інвентферанштальтер ГмбХ".

Згідно з нотаріально посвідченим перекладом листа від 04.09.2014 року ОСОБА_4 була зарахована до Західно-Саксонського університету Цвікау.

Відповідно до нотаріально посвідченого перекладу довідки від 02.09.2014 року з Управління у справах громадян м. Цвікау місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано з 01.09.2014 року за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з нотаріально посвідченим перекладом договору оренди № 468718 від 15.08.2014 року, з 01.09.2014 року кімнату за вище зазначеною адресою у студентському гуртожитку було надано у тимчасове користування ОСОБА_4 для проживання та навчання зі сплатою щомісячної оренди в розмірі 187 євро.

У зв'язку з навчанням та проживанням доньки за кордоном позивач понесла та має понести такі витрати: борг по рахункам за навчання та проживання дитини у період 2013-2014 рр. у розмірі 3425,44 євро; необхідна мінімальна сума заблокована на її рахунку для надання можливості навчання доньки за кордоном в розмірі 7908 євро; щомісячний страховий внесок на випадок хвороби та на випадок потреби у сторонньому догляді в розмірі 924,12 євро; що семестровий студентський членський внесок для продовження навчання за рік навчання в розмірі 252,80 євро та 15 євро; щомісячна орендна плата за проживання в гуртожитку впродовж року в розмірі 2244 євро та разова сума забезпечення 380 євро; сплачене мито за обробку документа для отримання дозволу на постійне проживання доньки за кордоном в розмірі 80 євро; сплачена сума за нотаріальне посвідчення заяви в розмірі 55 євро. Крім того, позивач понесла витрати на переліт доньки в Україну для проходження лікування зубів у розмірі 5945 грн.; витрати на лікування зубів у розмірі 7500 грн.

На підтвердження зазначених витрат позивач надала суду копії нотаріально посвідченого рахунку про суму боргу в розмірі 3425,44 євро; листа для пред'явлення у банку щодо блокованого рахунку; листа зі страхової компанії від 09.09.2014 року; листа Західно-Саксонського університету Цвікау щодо сплати студентських внесків; договору оренди № 468718 від 15.08.2014 року; повідомлення про збори для обробки заяви на отримання тимчасового дозволу на проживання доньки за кордоном; копію нотаріально посвідченої довіреності від 25.06.2013 року. Позивач також надала суду копію електронного квитка на ім'я ОСОБА_4 з Чехії до України та у зворотному напрямку; копію довідки з ТОВ "Экселлайн медикал" № 69 від 02.02.2015 року про здійснене лікування ОСОБА_4 та копію квитанції до прибуткового касового ордера на суму 7500 грн.

Згідно з копією наказу директора СДЮШОР "Крижинка" від 31.05.2012 року № 131-к ОСОБА_2, яка обіймала посаду старшого інструктора-методиста, було попереджено про звільнення із займаної посади з 01.08.2012 року за п. 1 ст. 40 КЗпП. Відповідно до листа ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 17.10.2014 року № 6340/9/15-52-18-05, згідно з наданої звітності ОСОБА_2 сума отриманого нею доходу за 2012 рік - 402000 грн., за 2013 рік - 264000 грн. Згідно з відомостями бази даних Державного реєстру фізичних осіб позивач зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності.

За наданими відомостями ДП "В.Шіпс (Україна)", ОСОБА_3 був працевлаштований за посередництвом ДП "В.Шіпс (Україна)" та уклав трудовий договір (контракт) з іноземним роботодавцем, відповідно до якого перебував у закордонному рейсі в період з 28.04.2014 року по 14.10.2014 року. Розмір базової заробітної плати за укладеним контрактом складав 714 дол. США. Проте згідно зі свідченнями відповідача фактично він отримував за цим контрактом заробітну плату в розмірі 1700 дол. США. Відповідно до копії паспорту моряка відповідача 15.03.2013 року, 09.08.2013 року, 22.04.2014 року він був найнятий на посаду повара на судні. Згідно з довідкою НБУ від 10.12.2014 року особові рахунки на ім'я ОСОБА_3 в НБУ не відкривалися. Відповідно до довідки № 12674/14 на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" відкрито картковий рахунок у національній валюті, станом на 09.12.2014 року залишок коштів на рахунку складає 0,00 грн.; вкладних, поточних рахунків у національній та іноземній валютах, карткових рахунків в іноземній валюті не відкрито. Згідно з наданою відповідачем випискою за рахунком, відкритим в АБ "Південний", залишок на рахунку становить 10,58 дол. США. При цьому останнє зняття готівки з рахунком було 02.10.2012 року.

На утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка отримує пенсію за віком у розмірі 1153,01 грн., що підтверджується матеріалами справи. Згідно з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 від 24.11.2014 року у зв'язку з отриманням мінімального розміру пенсії вона знаходиться на повному утриманні її сина, розмір допомоги, який він їй надає становить в середньому 7000 грн. щомісячно, які вона витрачає на ліки, продукти харчування, сплату комунальних послуг, послуг доглядальниці. Інший її син ОСОБА_7 не має змоги надавати їй матеріальну допомогу, оскільки є інвалідом ІІ групи та витрачає всі кошти на ліки.

29.07.2005 року ОСОБА_3 подарував доньці ОСОБА_4 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, 15.08.2005 року право власності було зареєстровано за ОСОБА_4

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги у зв'язку з цим та зважаючи на те, що хоча відповідач не має стабільного та постійного заробітку, на цей час не працевлаштований, проживає в монастирі, має на утриманні непрацездатну матір проте має змогу надавати матеріальну допомогу, в зв'язку з чим суд першої інстанції визначив розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення додаткових витрат в сумі 219092,93 грн., суд першої інстанції посилався на те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання врегульовано у главі 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, главою 16 СК України прямо не передбачено можливість стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, і так само не передбачено застосування ст. 185 СК України до цих відносин.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі, проте не погоджується з розміром аліментів які визначив суд першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не має стабільного та постійного заробітку, на цей час не працевлаштований, проживає в монастирі, має на утриманні непрацездатну мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка отримує пенсію за віком у розмірі 1153,01 грн., Згідно з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 від 24.11.2014 року у зв'язку з отриманням мінімального розміру пенсії вона знаходиться на повному утриманні її сина відповідача у справі, розмір допомоги, яку їй надає відповідач становить в середньому 7000 грн. щомісячно.

Оскільки відповідач працює моряком в зв'язку з чим працює не постійно, а лише тоді коли знаходиться в рейсі моє нестабільний дохід розмір якого не надає, проте маючи можливість надавати допомогу на утримання матері у розмірі 7000 грн., колегія вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 яка продовжує навчання.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ч.2 ст. 199 СК України визначено, що право на утримання припиняється у разі припиняння навчання.

На підставі наведеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з визначенням, що аліменти підлягають стягненню у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 15 липня 2014 року до 13 липня 2017 року без урахування часу канікул з зазначенням, що право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не взяв до уваги уточнені позовні вимоги, не з'ясував обставини які мають значення для справи, саме з якої підстави маючи власне житло відповідач проживає у монастирі та чи має додатковий дохід є помилковими, оскільки ч.1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином не суд, а саме позивач повинен доводити з якої підстави відповідач маючи власне житло проживає у монастирі та чи має додатковий дохід.

Зазначення в апеляційній скарзі ОСОБА_2, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що за останній рейс відповідач отримав заробітну плату у розмірі 1700 доларів США, в той час як відповідач зазначав, що отримував заробітну плату у розмірі 1700 доларів США щомісячно є помилковими, оскільки суд першої інстанції в рішенні зазначив, що відповідач отримував заробітну плату у розмірі 1700 доларів США.

Всі доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення суду і задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини в сумі 219092,93 грн., є помилковими, оскільки суд першої інстанції правомірно посилався на те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання врегульовано у главі 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, главою 16 СК України прямо не передбачено можливість стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, і так само не передбачено застосування ст. 185 СК України до цих відносин. ОСОБА_2 не зазначено норму матеріального права відповідно до якої передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини.

Зазначення в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції у рішенні не зазначив, що позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції є помилковими, оскільки суд першої інстанції стягнув аліменти саме в твердій грошовій сумі про що просив позивач.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції не задовольнив його заяву про забезпечення доказів, шляхом направлення судового доручення до компетентного органу Німеччини для витребування доказів, щодо розміру доходу повнолітньої ОСОБА_4 яка працює за кордоном, щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за позивачем та ОСОБА_4, щодо вартості навчання ОСОБА_8 що є підставою для скасування рішення суду, колегія вважає помилковими, оскільки відповідач у клопотанні про забезпечення доказів (а.с. 117-118) не зазначив до якого саме компетентного органу Німеччини необхідно звернутися та на підставі якого міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Крім того у зазначеній заяві відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України не зазначено в зв'язку з чим подання доказів які відповідач просить витребувати від компетентного органу Німеччини є неможливим для відповідача, або є складнощі в поданні цих доказів, що перешкоджає відповідачу самому звернутися до відповідного органу іноземної держави для витребування доказів.

Зазначення в апеляційній скарзі ОСОБА_3, що донька сторін у справі проживає у Німеччині, а позивач проживає на України, а тому відповідно до положень ч.2 ст. 199 СК України до суду має право звернення лише ОСОБА_4 є помилковими, оскільки ОСОБА_4 тимчасово проживає у Німеччині в зв'язку з навчанням, її постійне місце проживання на території України разом з матір'ю, а тому позивач правомірно звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3, що в первісних позовних вимогах позивач зазначив недостовірні відомості про навчання доньки, оскільки на час подання позовної заяви донька закінчила навчання, що є підставою для скасування рішення суду є помилковими, оскільки на час ухвалення рішення суду першої інстанції з врахуванням уточнених позовних вимог, судом було встановлено, що повнолітня донька сторін продовжує навчання.

Зазначення в апеляційній скарзі ОСОБА_3, що він добровільно утримував свою доньку, подарив їй ? частину квартири, надавав грошові кошти на навчання, додаткові курси, проживання, на отримання середньої освіти в Німеччині, а відповідно до ст. 35 Закону України "Про освіту" обов'язковою є лише повна загальна середня освіта не є підставою для скасування рішення суд з підстав визначених ст. 309 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3, що ОСОБА_4 отримує вищу освіту безкоштовно, крім того вона працює в Німеччині та отримує заробітну плату, позивач працює приватним підприємцем, здає в найом нежитлові приміщення, придбала квартиру в Німеччині яку здає в найм отримуючи додаткові кошти, в зв'язку з чим повнолітня дитина сторін не потребує матеріальної допомоги нічим не підтверджені.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що він не має постійної роботи, має на утриманні мати якій надає допомогу надана оцінка при вище при зазначенні підстав для зміни рішення суду першої інстанції.

На підставі вищенаведеного колегія вважає, що апеляційна скарга, ОСОБА_3 підлягає відхиленню. Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з підстав наведених в мотивувальній частині рішення апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу, ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року змінити в частині визначення розміру аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 визначивши, що аліменти підлягають стягненню у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 15 липня 2014 року до 13 липня 2017 року без урахування часу канікул. Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

А.П. Бабій

В.А. Станкевич