УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, 3% річних, пені та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, 3% річних, пені та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 9 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого були застраховані його майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Volvo ХС90», державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску. 6 квітня 2014 року о 19 год. 50 хв. на автодорозі Київ - Чоп (31 км.) у с. Гурівщина, він керуючи автомобілем здійснив зіткнення з автомобілем марки «Москвич», державний номерний знак НОМЕР_2. Унаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження. 7 квітня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, однак, страхова компанія відмовила у виплаті коштів, посилаючись на істотні порушення ним умов договору добровільного страхування наземного транспорту.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 142 578 грн, витрат пов'язаних з проведенням звіту про визначення матеріального збитку у розмірі 3 500 грн, пеню у розмірі 4 548 грн 26 коп., 3% річних у розмірі 3 738 грн 29 коп, інфляційну складову у розмірі 21 947 грн 20 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «АХА Страхування» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами установлено, що 9 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспортну, марки «Volvo XC90» державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_4, 2013 року випуску, який є предметом застави для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед вигодонабувачем - ПАТ «Правекс-Банк».

6 квітня 2014 року о 19 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Чоп у с. Гурівщина, ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_3 здійснив зіткнення з автомобілем марки «Москвич», державний номерний знак НОМЕР_2. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначеним автомобілям були спричинені механічні ушкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2014 року справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 122-4 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП Зазначеною постановою встановлено, що у діях позивача відсутнє порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху України, а саме, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд встановив, що позивач діяв у відповідності із Правилами дорожнього руху України, залишався на місці дорожньо-транспортної пригоди та викликав евакуатор, оскільки транспортний засіб не міг переміщатися через пробите колесо (т. 1 а.с. 3-37).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а саме, відмова від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння. Суд встановив, що позивач разом із транспортним засобом на момент складання протоколу про порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України знаходився не на місці страхового випадку (як зазначено в протоколі), а на майданчику в м. Вишневе, а отже, позивач не міг відмовитися від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння (т.1 а.с. 183-185).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа. Щодо якої встановлено ці обставини.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, позивачем було замовлено автотоварознавче дослідження. Згідно звіту про визначення матеріального збитку від 28 січня 2015 року, вартість матеріального збитку становить 170 215 грн 59 коп (т. 1 а.с. 69-99).

За проведення експертного дослідження позивачем було понесено витрати у розмірі 3 500 грн (т. 1 а.с. 100).

Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивач без поважних причин не повідомив страховика або інші компетентні органи про випадок, що мав ознаки страхового, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а також, що він не пройшов медичний огляд у строки, передбачені умовами договору, унаслідок чого, ПрАТ «СК «АХА Страхування» не мало можливості достовірно встановити чи керував позивач транспортним засобом у стані алкогольного, чи іншого сп'яніння (т. 1 а.с. 34-35).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страховик зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем не дотримано вимоги Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, а невиплата страхового відшкодування позивачеві відповідно до наданої ним заяви про виплату страхового відшкодування, суперечить умовам договору укладеного між сторонами, постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2014 року та постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року.

Доводи відповідача, що позивач на порушення умов договору страхування не повідомила в той же день страховика про подію, що мала ознаки страхового випадку не є підставою для відмови у виплаті страхових коштів, оскільки таке неповідомлення не створювало страховикові перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-284цс15 від 16 вересня 2015 року.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що стягнення страхової виплати зі страховика у даному випадку є лише правом вигодонабувача, відтак, ОСОБА_3 не є належним позивачем у справі про стягнення страхового відшкодування, з огляду на наступне.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 636 ЦК України передбачено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Із договору страхування вбачається, що вигодонабувачем за цим договором у розмірі непогашеної заборгованості страхувальником до моменту виконання ним зобов'язання за кредитним договором від 9 грудня 2013 року є ПАТ «Правекс-Банк».

Згідно довідки ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 27 травня 2014 року станом на 16 травня 2014 року зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі.

Так, суди встановивши відсутність кредитної заборгованості перед вигодонабувачем, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана
Г.В. Юровська