АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Кутц А.В.

за участю:

представника позивача Дзюбенка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням збільшення позовних вимог в загальній сумі 30 235,52 дол. США, еквівалентній сумі 348 097 грн. (т.1, а. с. 143-144).

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.11.2014 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15.07.2008 в загальній сумі 30 235,52дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.04.2014 року еквівалентно сумі 348 097 грн. У стягненні вказаної заборгованості зпоручителя ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги до останнього. Апелянт посилається на те, що вказане рішення суперечить вимогам чинного законодавства та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з другого поручителя, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що боржник 15.10.2012 сплатив частину боргу за кредитним договором, внаслідок чого відбулося переривання строків позовної давності для виконання основного зобов'язання, а тому продовжено строк виконання зобов'язання за договором поруки.

Справа № 758/14401/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4532/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Рішення відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційному порядку не було оскаржено, в зв'язку з чим набрало законної сили.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного, керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визначила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки від 29.07.2008укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 припинив свою дію.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2008 АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав з ОСОБА_2 договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого надав позичальнику кредит у сумі 20 693,33 дол. США в строк до 15.07.2011зі сплатою 14,50 % річних (а. с. 5-11). Відповідно до п. 1.2.2. позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та визначених розмірах, а також сплата процентів за користування кредитом повинна здійснюватися в період з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти, відповідно до графіка погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (а. с. 12-13). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 15.07.2008між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №217442, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов'язань в повному обсязі (а. с. 14-16). Також в забезпечення виконання вищезгаданого кредитного договору 29.07.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 220221, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов'язань в повному обсязі (а. с. 17-19). Банк виконав умови кредитного договору у повному обсязі. ОСОБА_2 свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконувала належним чином, у зв'язку з чим станом на 23.04.2014 виникла заборгованість в розмірі30 235,52 дол. США, еквівалентна сумі 348 097 грн., у тому числі заборгованість - за кредитом у сумі 14 144,86 дол. США, еквівалентній сумі 162 847,65 грн.;за процентами - у сумі 12 745,41 дол. США, еквівалентній сумі 146 735,99 грн.; нарахованої пені за прострочення сплати кредиту в сумі 1 953,57 дол. США, еквівалентній сумі 22 491,17 грн. та пені за прострочення сплати процентів у сумі 1 391,68 дол. США, еквівалентній сумі 16 022,19 грн. (т.1, а. с. 145-155). Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено у випадку порушення відповідачкою термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій право банку вимагати додатково сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Враховуючи наявність заборгованості за вищезгаданим кредитним договором Банк звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути останню з боржника та поручителів.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач всупереч умов вище вказаного кредитного договору, перестав сплачувати кошти, внаслідок чого станом на 23.04.2014 виникла заборгованість в розмірі 30 235,52 дол. США, еквівалентній сумі 348 097 грн., у тому числі заборгованість - за кредитом у сумі 14 144,86 дол. США, еквівалентній сумі 162 847,65 грн.; за процентами - у сумі 12 745,41 дол. США, еквівалентній сумі 146 735,99 грн.; нарахованої пені за прострочення сплати кредиту в сумі 1 953,57 дол. США, еквівалентній сумі 22 491,17 грн. та пені за прострочення сплати процентів у сумі 1 391,68 дол. США, еквівалентній сумі 16 022,19 грн. (т.1, а. с. 145-155).

Таким чином, у позичальника перед Банком виникли зобов'язання щодо повернення заборгованості за вказаним кредитом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до умов договору, строк повернення позичальником вищезгаданого кредиту був визначений до 15.07.2011. З матеріалів справи вбачається, що в договорі поруки, укладеному між Банком та ОСОБА_4, строк закінчення поруки не встановлено, а тому відповідно до вимог ст. 559 ЦК УкраїниБанк мав право звернутися з позовом до вказаної особи на протязі шести місяців після закінчення строку виконання основного зобов'язання тобто 15.01.2012.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що Банк з відповідним позовом звернувся до поручителя ОСОБА_4 в квітні 2012 року, тобто по закінченню строку позовної давності. Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відносно поручителя ОСОБА_4 правильними.

Доводи апелянта про те, що остання сплата позичальником була проведена 15.10.2012, в зв'язку з чим автоматично був продовжений строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором та договором поруки, на думку колегії суддів, не спростовують висновків суду першої інстанції в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Також не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання апелянта на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2011 про повернення тотожного позову Банку без розгляду по суті, оскільки в розумінні вимог діючого законодавства, дана обставина не впливає на сплив строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О.Прокопчук