30.09.2015 Єдиний унікальний № 371/1447/15-ц
Провадження №2/371/490/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Миронівський районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Пархоменко В.М.

при секретарі Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними не склалися із-за несумісності характерів.

Це стало причиною припинення шлюбних відносин 25 листопада 2013 року, вважає, що сімя їх розпалась, миритися з відповідачем не бажає, а тому просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на нього.

У судове засідання сторони не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.110,ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини подружнього життя.Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2004 року, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3, 08.06.2005р.н.

Сімейне життя у сторін не склалось із-за несумісності характерів, різних поглядів на життя та побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги одне до одного, довіри.

Ці обставини призвели до того, що сторони 25 листопада 2013 року остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільним побутом не пов»язані.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому примушувати позивача до спільного проживання з відповідачем суд вважає недоцільним.

За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому після розірвання шлюбу відповідачеві слід залишити прізвище ГЛОБЕНКО.

За згодою позивача судові витрати у справі слід покласти на нього.

На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Говорун) ОСОБА_4, зареєстрований 23.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 97.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачеві прізвище ГЛОБЕНКО.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко