Справа №591/3738/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Міліціанов Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/1780/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу Комунального підприємства « Сумижитло » Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2015 року

в цивільній справі за позовом Комунального підприємства « Сумижитло » Сумської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за спожиті послуги,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року Комунальне підприємство « Сумижитло » Сумської міської ради ( далі КП ) звернулось до Зарічного районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за надані послуги в сумі 5 000 грн. 36 коп. Позов мотивує тим, що відповідачі не проводили розрахунки за надані позивачем послуги, в результаті чого у них виникла заборгованість за період з 01 липня 2011 року по 30 квітня 2015 року, в сумі 5 000 грн. 36 коп.

Рішенням Зарічного суду м. Суми від 13 серпня 2015 року позовні вимоги КП задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному порядку заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 903 грн. 96 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі КП, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги, що між відповідачі є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території та між тими існують договірні відносини. Зазначає, що акти виконаних робіт між КП та підрядними організаціями не мають засвідчуватись кінцевими споживачами послуг, а актів-претензій щодо надання послуг КП неналежної якості від відповідачів не надходило.

Заслухавши пояснення представника КП, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти її задоволення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи №591/4704/14-ц, провадження №2-н/591/1127/14, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, а саме по 1/4 частині кожному ( т. 1, а.с. 78-79 ).

Згідно рішення Сумської міської ради від 25.05.2011 року №516-МР та акту №184/07/11 прийняття-передачі основних засобів від 01 липня 2011 року об'єкти комунальної власності територіальної громади міста Суми, в тому числі буд. АДРЕСА_1 передано в господарське відання та на баланс КП.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавались КП в спірний період були затверджені рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради від 25 червня 2011 року №418, від 28 лютого 2012 року №85, від 27 вересня 2013 року №476, від 10 січня 2014 року №4 та від 15 квітня 2014 року №192.

Відповідно до довідки - розрахунку, відповідачі мають заборгованість по оплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за період з липня 2011 року по квітень 2015 року включно в сумі 5 000 грн. 36 коп. ( т. 1, а.с. 12-15 ).

Доказів погашення боргу відповідачами надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України « Про житлово-комунальні послуги », плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частково задовольняючи позовні вимоги КП суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт надання послуг з прибирання сходових клітин, підвалу, технічних поверхів та покрівлі, поливання дворів, клумб і газонів, прибирання та вивезення снігу, посипання призначеної для проходу та проїзду прибудинкової території протипожежними сумішами, експлуатація номерних знаків на будинках, обслуговування електричних мереж, вартості комунальної електричної енергії, витрати на підготовку житлового фонду до сезонної експлуатації.

Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, оскільки вони зроблені внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 18 Закону України « Про житлово-комунальні послуги », у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Однак, відповідачами не надано належних та допустимих доказів звернення до позивача в період з 01 липня 2011 року по 30 квітня 2015 року з заявами про неналежне надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та складання з цього приводу акту - претензії.

Позивачем, в свою чергу, надані акти виконаних робіт та інші документи, які свідчать про надання КП послуг в спірному періоді з утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території ( т. 1, 108-244, т. 2, а.с. 1-167, 240-256 ).

З довідки про фактичні нарахування за період з липня 2011 року по квітень 2015 року ( т. 1, а.с. 174-181 ) вбачається, що КП проводилось коригування та перерахування плати за послуги, які у вказаний період не надавались.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було враховано, що види робіт, періодичність їх виконання, загальна площа будинку визначено в тарифах на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які були затверджені вищевказаними рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради. Відсутність вказаної інформації в актах прийняття - передачі виконаних робіт, складених між КП та підрядними організаціями, не впливає на визначення розміру заборгованості відповідачів за надані позивачем житлово-комунальні послуги.

Окрім того, акти виконаних робіт між КП та підрядними організаціями, що фактично надавали житлово-комунальні послуги, не повинні засвідчуватись споживачами цих послуг, якими є відповідачі.

Посилання відповідачів на відсутність між сторонами договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не може бути підставою для відмови у позові. Судом встановлено і відповідачами не спростовано, що вони у періоді заявленого позову користувалася житлово-комунальними послугами, які надавалися їм позивачем, а тому ці послуги повинні бути оплачені у відповідності з затвердженими тарифами, а у зв'язку з відмовою оплатити їх добровільно, кошти за їх надання підлягають стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується також і з висновками суду першої інстанції в частині порядку стягнення заборгованості з відповідачів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов'язкових платежів ), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги », у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме така особа.

Суд першої інстанції вирішив спір без урахування вимог цього закону.

Як зазначалося вище, власниками квартири АДРЕСА_1 є відповідачі, яким на праві спільної часткової власності належать по 1/4 частини квартири.

Статтею ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду », утримання приватизованих квартир (будинків), власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №572 ( в редакції постанови КМУ від 24.02.2006 року №45 ) передбачено, що за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Отже, з наведених норм вбачається, що відповідачі, як співвласники квартири, несуть витрати за її утримання не солідарно, а у відповідності до розміру їх часток в цьому майні.

З урахуванням викладеного, у відповідності до часток відповідачів, з них належить стягнути в дольовому порядку, тобто по 1 250 грн. 09 коп. ( 5000,36 грн. / 4 ) з кожного заборгованості за надані послуги

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності позовної давності.

Зокрема, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається в разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина, право на яку має позивач.

З матеріалів справи №591/4704/14-ц провадження №2-н/591/1157/14 Зарічного районного суду м. Суми вбачається, що 27 червня 2014 року КП зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, які виникли за період з липня 2011 року по квітень 2014 року. За таких обставин, строк звернення до суду з даним позовом КП порушено не було.

З урахуванням викладеного, в межах заявлених КП в суді першої інстанції вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду згідно з пунктами 1), 3) - 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таки чином, з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь КП належить стягнути в рівних частках 243 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства « Сумижитло » Сумської міської ради задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2015 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в дольовому порядку на користь Комунального підприємства « Сумижитло » Сумської міської ради з кожного по 1 250 гривень 09 копійок заборгованості за надані послуги та по 60 гривень 90 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, а не у розмірах, визначених судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в дольовому порядку на користь Комунального підприємства « Сумижитло » Сумської міської ради з кожного по 30 гривень 45 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -