У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійним, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просила визнати особу такою, що втратила право користування житловим будинком, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 смт Крижополі Вінницької області, який вона має намір продати. У будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_4, яка не проживає у зазначеному будинку, а мешкає за іншою адресою, тому просила позов задовольнити.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом до ОСОБА_5, у якому просила визнати свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним та скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Зазначала, що відповідно до договору дарування від 7 серпня 2006 року ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар житловий будинок АДРЕСА_1 смт Крижополі Вінницької області. Оскільки на момент смерті ОСОБА_6 житловий будинок їй не належав, тому не виникло правовідношення по спадкуванню зазначеного будинку. Просила позов задовольнити.

ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище позовом до ОСОБА_4, у якому просила визнати договір дарування житлового будинку недійсним з тих підстав, що даний договір укладений внаслідок збігу тяжких обставин та на вкрай невигідних для ОСОБА_6 умовах. 7 серпня 2006 року ОСОБА_6 перебувала в Городківській дільничній лікарні у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. 7 серпня 2006 року між ОСОБА_6 було укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 смт Крижополі Вінницької області. Після укладання договору, ОСОБА_6 залишилася без житла, в зв'язку з чим вважає укладений договір недійним.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року, зареєстроване за № 1479 про успадкування житлового будинку АДРЕСА_1 Вінницької області, видане державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори ДеревянчукА.В. на ім'я ОСОБА_5, недійсним.

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року за ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 Вінницької області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 смт Крижополі Вінницької області, застосовані відповідно до ухвали Крижопільського районного суду від 27 листопада 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення позову ОСОБА_5

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. 233 ЦК України, про задоволення позову ОСОБА_4 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про те, що вчинення договору дарування ОСОБА_6 не відповідало її внутрішній волі і не було вільним. Крім того, спірний житловий будинок не підлягав спадкуванню, оскільки 7 серпня 2006 року був подарований ОСОБА_4, на момент смерті ОСОБА_6 він їй не належав, а тому не відносився до спадкового майна.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д.Луспеник

С.П.Штелик