Номер провадження: 22-ц/785/211/15
Головуючий у першій інстанції Погрібний С.О.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит" та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит" до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецавтотехніка Центр" - "Про звернення стягнення на предмет іпотеки", -

ВСТАНОВИЛА:

21.02.2013 року ПАТ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Профкредит", звернулось до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, по якому просило звернути стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку за первинним нотаріально посвідченим договором іпотеки від 19.04.2010 року, а саме: чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 170,3 кв.м., житловою площею 100,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Спецавтотехніка Центр" перед позивачем за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року в сумі 15382614,09 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах в порядку, передбаченому діючим законодавством за початковою ціною 3170256 грн., а також судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що згідно кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року разом із змінами, банк надав ТОВ "Спецавтотехніка Центр" кредит у формі кредитної лінії з лімітом 18000000 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором прийнято заставу нерухомості, а саме: передано в іпотеку вищезазначену чотирьохкімнатну квартиру, про що 19.04.2010 року між банком і відповідачем був укладений договір іпотеки. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 15382614,09 грн. На підставі відповідних договорів право вимоги за вказаним кредитним договором та іпотечним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Профкредит".

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2014 року позовні вимоги задоволенні, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19.04.2010 року, разом із наступними змінами, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2, на чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 170,3 кв.м., житловою площею 100,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення (оплати) заборгованості перед ТОВ "Фінансова Компанія "Профкредит" за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року в сумі 15382614,09 грн., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни у розмірі 5135000 грн., але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Профкредит" сплачений судовий збір у сумі 3441 грн.

24.12.2014 року ТОВ "Фінансова Компанія "Профкредит" подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду змінити в частині встановлення суми заборгованості за кредитним договором, встановивши суму заборгованості в загальному розмірі 17772716,23 грн., в іншій частині рішення районного суду залишити без змін, посилаючись на неповне з'ясування обставин по справі судом першої інстанції.

26.12.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків районного суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин по справі судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк".

23.09.2014 року між ТОВ "Оптимум Фактор" та ТОВ "ФК "Профкредит" був укладений договір, згідно з яким ТОВ "Оптимум Фактор" в повному обсязі відступає, а ТОВ "ФК "Профкредит" набуває в повному обсязі право грошової вимоги кредитора за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "Спецавтотехніка Центр", що мають перейти до ТОВ "Оптимум Фактор" на підставі договору про відступлення права вимоги № 62/РРА від 24.09.2014 року (по кредитному договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року).

За загальними принципами цивільного законодавства сторони вправі укласти договір щодо прав та обов'язків, які існують та можуть виникнути у майбутньому.

За договором від 24.09.2014 року за номером 62/РАА, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Оптимум фактор", АТ "УкрСиббанк" в повному обсязі відступає, а ТОВ "Оптимум Фактор" набуває в повному обсязі право грошової вимоги за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "Спецавтотехніка Центр".

Передбачене зазначеним договором відступлення права вимоги зобов'язання боржника від первісного кредитора до нового кредитора визначено в загальному розмірі 17772716,23 грн., яка підлягає сплаті боржником на користь кредитора.

Відповідно до договору відступлення прав по нотаріально посвідченому іпотечному договору від 19.04.2010 року, посвідченого нотаріусом 25 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Оптимум Фактор", всі права іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки було відступлено ТОВ "Оптимум Фактор".

За нотаріально посвідченим договором від 29.09.2014 року про відступлення прав за іпотечним договором, що посвідчений нотаріусом 19.04.2010 року, ТОВ "Оптимум Фактор" відступило всі права іпотекодержателя за вищевказаним договором іпотеки ТОВ "ФК "Профкредит".

Згідно акту прийому-передачі права вимоги за договором від 23.09.2014 року ТОВ "Оптимум Фактор" передав, а ТОВ "ФК "Профкредит" прийняв право грошової вимоги кредитора за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року.

Таким чином, станом на теперішній час в повному обсязі здійснено заміну кредитора у вказаних зобов'язальних правовідносинах - з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "ФК "Профкредит".

Згідно кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року, разом із додатковими угодами АКІБ "УкрСиббанк", що відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" змінив повне найменування на ПАТ "УкрСиббанк", надало ТОВ "Спецавтотехніка Центр" кредит у формі кредитної лінії з лімітом 18000000 грн.

Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і здійснювати повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором термін.

Однак, встановлений термін повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит позичальником не дотримуються.

При цьому, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між названим банком та ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки, предметом якого є чотирьохкімнатна квартира, загальною площею 170,3 кв.м., житловою площею 100,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Внаслідок порушення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором від 13.06.2008 року станом на 03.01.2013 року заборгованість позичальника перед банком склала 15382614,09 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 13495522,33 грн.; суми заборгованості за відсотками - 1415299,69 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 418311,38 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках - 53480,69 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не заперечується розмір заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком районного сулу про те, шо оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи, що позичальник не виконав своє зобов'язання з повернення кредиту, колегія суддів вважає вірним висновок районного суду про обґрунтованість звернення позивача із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За правилом ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з п. 4.1.1. іпотечного договору, банк має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за іпотечним договором або будь-якого зобов'язання забезпеченого іпотечним договором.

Згідно ст.11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Отже, враховуючи, що боржником за основним зобов'язанням - порушено договірні зобов'язання перед позивачем, а вартість предмета застави не перевищує загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем, районний суд вважав правильним за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна.

Згідно абз.1 п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд, визначаючи початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Крім того, враховуючи, що за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість предмету іпотеки дорівнює 5135000 грн., районний суд прийшов до правильного висновку зазначити саме таку початкову ціну для його подальшої реалізації, але не меншу за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Обмеження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлені чинним законодавством, у розглядуваних правових відносинах не підлягають застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Одночасно, задоволенню не підлягає апеляційна скарга ТОВ "ФК "Профкредит", оскільки відповідно до останнього уточненого позову від у червні 2013 року загальний розмір заборгованості позивач - ПАТ "УкрСиббанк" зазначав 15382614,09 грн.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що передбачене вищезазначеним договором відступлення права вимоги зобов'язання боржника від первісного кредитора до нового кредитора визначено в загальному розмірі 17772716,23 грн., яка підлягає сплаті боржником на користь кредитора.

Між іншим, під час розгляду справи суд не має право вийти за межі позовних вимог, у зв'язку з чим на момент розгляду справи у суду не було підстав для задоволення позовних вимог із урахуванням заборгованості як зазначає апелянт у розмірі 17772716,23 грн., оскільки таких вимог шляхом збільшення позовних вимог не було заявлено ні первісним позивачем, ні його правонаступником.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Право на захист є складовою частиною самого суб'єктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є доведеними та підтвердженими, у зв'язку з чим підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Апеляційні скарги не містять доводів, які мають бути підставами для скасування або зміни рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит" та апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

21.01.2015 року м. Одеса