АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1248/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Шумейко О.І.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», яка подана представником ІВАНОВИМВіталієм Григоровичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій протиправними, стягнення переплати за спожиту електроенергію, зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «Київобленерго», в якому просила визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню оплати за споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_3, без щопіврічного зняття ПАТ «Київобленерго» показників приладу обліку електроспоживання та заборонити відповідачу такий спосіб розрахунків з позивачем; стягнути з відповідача на користь позивача 1457 грн. 52 коп. як суму переплати по рахунках, виставлених за споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_3; зобов'язати ПАТ «Київобленерго» щомісячно надсилати позивачу на її адресу реєстрації квитанції про оплату спожитої електроенергії за адресою: АДРЕСА_3, складені по показниках лічильника позивача за вказаною адресою.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між сторонами укладено договір про користування електричною енергією, за умовами якого відповідач повинен надсилати на адресу споживача квитанції про оплату, кожні півроку знімати показання з приладів обліку електричної енергії, однак такі свої договірні зобов'язання відповідач не виконує. Позивач вказує, що нарахування відповідача не відповідають фактичному споживанню електричної енергії, що порушує її права як споживача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ПАТ «Київобленерго» по нарахуванню оплати за користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_3, без проведення не менше як один раз на 6 місяців контрольного знімання показань приладів обліку електричної енергії у споживача ОСОБА_3

Зобов'язано ПАТ «Київобленерго» щомісячно надсилати рахунки за електроенергію на ім'я споживача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Київобленерго» судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням, представник ПАТ «Київобленерго» - ІвановВ.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що відповідно до п.21 Правил користування електричною енергією для населення, знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Положеннями пункту 30 Правил передбачено, що у разі, якщо доступ до приладу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період.

Відповідно, у разі, якщо відповідач не мав фізичного доступу до приладу обліку електричної енергії позивача, то рахунки на оплату формувались згідно п. 30 Правил.

Вважає, що судом не прийнято до уваги умови договору, укладеного між сторонами, згідно з яким рахунки на оплату за спожиту електричну енергію направляються позивачу за місцем здійснення договірних відносин.

Також відповідачем у відповідь на звернення позивача від 18.12.2013 року було рекомендовано позивачу щомісячно надавати фактичний показник приладу обліку електричної енергії відповідачу. Однак, в порушення умов договору, позивачем проводилась оплата за спожиту електричну енергію один раз на рік.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, позивач надала письмові заперечення та просила скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2008 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_3 було укладено договір про користування електричною енергією № 327012, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності 8 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а позивач зобов'язалася оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Місцем постачання електричної енергії є АДРЕСА_3.

Відповідно до довідки про зняття показників лічильника, починаючи з 01 квітня 2008 року, зафіксовано зняття показників лічильника за місцем споживання електроенергії 11 разів, серед яких контрольний огляд засобів обліку електричної енергії співробітниками ПАТ «Київобленерго» проводився два рази 12 листопада 2012 року та 25 липня 2014 року, що підтверджується відповідними актами.

Крім того, за місцем споживання електричної енергії споживачу ОСОБА_3 не доставлялися рахунки за електроенергію протягом усього часу дії договору. Такі обставини підтверджені листом Центру поштового зв'язку № 9 Київської обласної дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 05.11.2014 року, в якому зазначено, що немає можливості здійснити доставку письмової кореспонденції по АДРЕСА_3, оскільки в зоні знаходження даної вулиці (поле, на якому тільки розпочато будівництво декількох будинків) не зазначено ані назви такої вулиці, ані номерів будинків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про заборонувідповідачу здійснювати розрахунок спожитої електроенергії з порушенням вимог п. 13 договору, тобто без щопіврічного знімання показників приладів обліку, суд першої інстанції виходив з того, щооскільки розрахунок вартості спожитої електроенергії здійснюється відповідачем відповідно до умов договору, то суд не може втручатися у договірні стосунки сторін та порядок виконання договірних зобов'язань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми переплати в розмірі 1457 грн. 52 коп., суд першої інстанції вважав такі вимоги незаконними та необґрунтованими, оскільки метод розрахунку, використаний позивачем, не відповідає умовам пункту 16 договору.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду сторонами не оскаржувалось, обов'язкових підстав для скасування немає, а тому рішення в цій частині колегія суддів не перевіряє.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобов'язання щомісячно надсилати рахунки споживачу, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок ПАТ «Київобленерго» по проведенню контрольного знімання показань приладів обліку електричної енергії у споживача, передбачений п. 13 договору, відповідачем належним чином не виконувався. Так, у 2009 - 2011 роках контрольне знімання кожні шість місяців відповідачем не здійснювалося.

Отже, відповідачем були порушені умови пункту 13 договору в частині виконання зобов'язання по проведенню не менше як один раз на 6 місяців контрольного знімання показань приладів обліку у споживача. Також судом визнані обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача надсилати рахунки за електроенергію на адресу реєстрації місця проживання позивача, оскільки можливість отримати такі рахунки за місцем споживання у споживача відсутня.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для задоволення зазначеної частини позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічними доводам, викладеним в запереченні на позовну заяву, вони були предметом розгляду суду першої інстанції, отримали належну правову оцінку та правильно не були прийняті до уваги судом.

Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, що є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.02.2008 року між сторонами у передбаченому законом порядку було укладено договір № 327012 про користування електричною енергією, згідно з п.13 якого відповідач зобов'язався, зокрема, забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором; проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживача відповідно до затверджених графіків; проводити планові повірку, ремонт і заміну приладів обліку у терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором.

Відповідно до п. 16 договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку по рахунках, надісланих споживачу поштою чи персоналом РЕМ. Обсяг електроенергії у рахунках визначається на основі середньомісячного споживання електроенергії споживачем за попередній період та його заборгованості.

Виходячи із зазначених умов договору, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку, що нарахування відповідачем оплати за користування електричною енергією споживачу ОСОБА_3, без проведення не менше як один раз на 6 місяців контрольного знімання показань приладів обліку електричної енергії, є неправомірним.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, він відповідає умовам Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року.

Відповідно до п. 13 Типового договору про користування електричною енергією, енергопостачальник зобов'язаний проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживача відповідно до затверджених графіків.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що пунктом 21 Правил визначено, що дії енергопостачальника щодо знімання показань приладів обліку є його правом, і вказані дії він здійснює за власним рішенням, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки контрольне знімання показань приладів обліку електричної енергії не менше як один раз на 6 місяців визначено як обов'язок ПАТ «Київобленерго» не лише умовами укладеного між сторонами договору, а й Типовим договором, та є обов'язковим до виконання.

Доводи представника апелянта про те, що відповідач не мав фізичного доступу до приладу обліку електричної енергії позивача, а тому рахунки на оплату формувались згідно з вимогами п. 30 ПКЕЕН, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки доказів тих обставин, що представниками ПАТ «Київобленерго» були здійснені виходи за адресою споживання електроенергії для виконання умов п. 13 договору та контрольного знімання приладів обліку, а доступу позивачем не було забезпечено - матеріали справи не містять. Із наявних у матеріалах справи актів контрольного огляду засобів обліку електричної енергії від 12 листопада 2012 року та 25 липня 2014 року вбачається, що такий доступ представникам ПАТ «Київобленерго» було надано ( а.с. 67-68).

Відповідно до п. 22 ПКЕЕН оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначаються у договорі.

Відповідно до п. 16 укладеного між сторонами договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку по рахунках, надісланих споживачу поштою чи персоналом РЕМ.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рахунки на оплату за спожиту електричну енергію направляються споживачу за місцем здійснення договірних відносин у м. Бровари - висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки доказів такого направлення матеріали справи не містять.

Зазначені доводи були також предметом дослідження суду першої інстанції та правильно були відхилені, оскільки з листа Центру поштового зв'язку № 9 Київської обласної дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 05.11.2014 року судом встановлено, що доставка поштової кореспонденції за вказаною адресою практично неможлива.

Крім того, як вбачається зі змісту договору про користування електричною енергією, домашня адреса споживача зазначена АДРЕСА_2, і за вказаною адресою позивачу надавались відповіді на її звернення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: