Справа № 473/4249/15-ц
УХВАЛА

"06" листопада 2015 р. Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Старжинська О.Є.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином вчиненим неповнолітнім

ВСТАНОВИВ:

28.10.2015 року позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 батька неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення матеріальних збитків в сумі 620 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн., завданої злочином вчиненим ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що син відповідача 29.05.2015 року спричинив її сину умисні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя і його вина у вчинені злочину передбаченого ст. 125 КК України встановлена ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 01.10.2015 року, якою було застосовано захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька строком на 1 рік.

Вказаним злочином їй спричинено матеріальні збитки у вигляді затрачених коштів на лікування сина в сумі 620 грн. та моральна шкода в сумі 10000 грн., що полягає в погіршення стану здоровя через отриману травму.

Посилаючись на необхідність поновлення порушеного права, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2015року заява була залишена без руху і надано позивачу пятиденний строк для усунення недоліків заяви з часу отримання ухвали суду. Ухвала суду отримана 02.11.2015 року.

У встановлений судом строк вимоги суду були виконані частково.

Невиконана вимога суду про необхідність сплати судового збору за вимогами позовного немайнового характеру (стягнення моральної шкоди) .Вказаний недолік позову перешкоджає призначенню справи до розгляду.

Право на доступ до суду не є абсолютним, предметом є обмеження дозволу, куди відносяться умови прийнятності судом позову, оскільки його природу, сутність покликана регулювати держава, якій у цьому відношенні належить свобода розсуду. Таке лімітування не обмежує доступ особи у такому випадку чи таким способом, якою мірою суть такого права послабляється. Положення щодо сплати судового збору для подачі позову слугує меті забезпечення належного адміністрування правосуддя. Сторони, яких це стосується, можуть резонно сподіватися, що ці правила будуть реалізовуватися на практиці. Правила про необхідність сплати судового збору радикально не позбавляють сторону подавати позов до суду: позивач звільнена законом від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення матеріальних збитків завданих злочином в сумі 620 грн., але заявляючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі, що значно перевищує суму матеріального шкоди (10000 грн.), вона має сплатити вказану суму судового збору. Тим більше, Законом України «Про судовий збір» (ст. 8), суд може за наявності надання стороною доказів її майнового стану відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати, але таке клопотання позивачем заявлено не було.

Згідно ст. 121 ч.2 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, встановлені у ст. 119 цього Кодексу, позов вважається не поданим і повертається позивачу.

Керуючись ст.121 ч.2 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої злочином вчиненим неповнолітнім

Ухвала може бути оскаржене в Миколаївській апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.Є. Старжинська