Справа № 441/1228/14 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/241/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03.09.20109 року між ними укладений шлюб, однак подружнє життя в них не склалось. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, між ними постійно виникають сварки та конфлікти на побутовому грунті. В даний момент кожен з них проживає окремо та має особисте життя та крім дітей їх нічого не пов"язує. Просив розірвати шлюб.

Оскаржуваним рішенням суду в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що суд безпідставно не прийняв до уваги його пояснення, що через несумісність характерів між ними виникають постійні сварки та конфлікти, сім"я розпалась та не може бути збережена, оскільки подружні стосунки припинені повністю. Два останні роки сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Стверджує, що в даний час зустрів іншу жінку до якої відчуває почуття любові та між ними є взаєморозуміння , однак суд трактував ці відносини по іншому, що є невірним. Крім цього, вважає абсурдним висновок суду про те, що він ухиляється від обов"язку утримувати та виховувати дітей, оскільки постійно провідує дітей та надає їм все необхідне для їх розвитку. Суд не взяв до уваги, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та примушування їх до шлюбу є неприпустимим. За таких обставин вважає, що суд вирішив справу однобічно, без належного аналізу всіх обставин справи в результаті чого ухвалив незаконне рішення, яке просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 грудня 2009 року у Великолюбінській селищній раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №28(а.с.6).

Від шлюбу у сторін є діти ОСОБА_4 2010 року народження та ОСОБА_5 2013року народження (а.с.37,38).

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім"ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції, не дотримуючись роз"ясень, які викладені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", не застосував заходи щодо примирення подружжя, які вживаються у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі надання сторонам строку на примирення.

Враховуючи наведене Апеляційним судом Львівської області ухвалою від 04 листопада 2014 року надано сторонам у справі три місяці для можливого примирення та збереження сім"ї (а.с.43-44).

В судовому засіданні апеляційної інстанції після наданого строку на примирення, позивач категорично ствердив, що бажає розірвати шлюб, оскільки між ними немає жодного почуття любові і поваги один до одного. Крім цього, в нього є інша жінка з якою він має намір одружитися.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що у сторін склалися різні характери та погляди на життя, сім'я фактично розпалася, спільного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї суперечить інтересам позивача, оскільки він втратив почуття любові та поваги до відповідачки, шлюб існує формально, тому такий слід розірвати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так як суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість збереження сім"ї, колегія суддів вважає, що таке необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задвольнити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 03.12.2009 року у Великолюбінській селищній раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №28.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин