УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про усунення перешкод у користуванні власністю, відновлення становища, яке існувало до порушення права спільної сумісної власності на житловий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_15 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є мешканцями та співвласниками 25-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_1.

Утримання та обслуговування житлового будинку, нежитлових і допоміжних приміщень та прибудинкової території здійснюється ОСББ «Вербник 104», членами якого вони є.

Зазначали, що їм як власникам квартир у багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, в тому числі і горище.

Проте ОСОБА_15 і ОСОБА_16 побудували над своєю квартирою № 13 мансардні жилі приміщення без згоди всіх власників квартир та без дозвільних документів на вчинення будівельних робіт.

Неправомірними діями відповідачі порушили санітарно-технічні вимоги, протипожежні правила, внаслідок чого з'явилися тріщини стін у квартирах та стало неможливим користуватися горищем за призначенням.

Враховуючи наведені обставини, просили, із урахуванням уточнень, усунути перешкоди у користуванні власністю, відновити становище, яке існувало до порушення права спільної сумісної власності на житловий будинок.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Зобов'язано ОСОБА_15 та ОСОБА_16 усунути ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перешкоди в користуванні горищем житлового будинку АДРЕСА_1, що належить мешканцям будинку на праві спільної сумісної власності.

Зобов'язано ОСОБА_15 та ОСОБА_16, мешканців квартири АДРЕСА_1, відновити горище даного житлового будинку до попереднього стану, шляхом знесення самовільно збудованого на горищі мансардного жилого приміщення загальною площею 57,4 м.кв. над однокімнатною квартирою № 13 цього житлового будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_17 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст.ст. 16, 369, 376, 382, 391 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що надбудоване мансардне жиле приміщення над однокімнатною квартирою відповідачів порушує права позивачів і проведене з порушенням вищенаведених норм.

Колегія суддів погоджується із таким висновком.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги у цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_15 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик