Справа № 127/289/15-ц
Провадження № 2/127/1376/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді Венгрин О.О.,

за участі секретаря Кабалик Т.П.,

позивача ОСОБА_1, його представника - адвоката Католіна В.В.,

представника відповідача Ліфанової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи його тим, що рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 01.12.2010 р. (справа №2-1453/10) визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 за наказом ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.08.2010 р. згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 на звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, середній заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію за невикористану відпустку при звільненні, невиплачену заробітну плату, матеріальну і моральну шкоду, розподілено судові витрати. Рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 03.06.2011 р. (справа №2-544/11) на його користь стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, середній заробіток за час вимушеного прогулу, розподілено судові витрати. 28.10.2014 р. з поданих ПАТ КБ «Приватбанк» письмових доказів у іншій справі він дізнався, що 20.04.2011 р. ПАТ КБ «Приватбанк» без його відома перерахував належну йому до виплати депоновану заробітну плату в розмірі 4213,36 грн., про яку він не знав, на погашення кредиту. В результаті примусового виконання рішення Староміського райсуду м. Вінниці від 01.12.2010 р. день фактичного розрахунку з ним відбувся 18.03.2011 р. В зв"язку з цим він має право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5054,02 грн., виходячи з розміру його средньоденного заробітку 219,78 грн. і строку затримки виплати депонованої заробітної плати в розмірі 4213,36 грн. -23 дні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник - адвокат Католін В.В. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити.

Представник відповідача Ліфанова Л.М. позов не визнала, суду пояснила, що рішення суду щодо стягнення на користь ОСОБА_1 усіх виплат при звільненні виконано в примусовому порядку через ДВС. Але банком помилково добровільно виплачено ще суму у виконання рішення суду, а саме 4609,30 грн., які в розмірі 4213,36 грн. було зараховано на рахунок ОСОБА_1 в погашення кредиту. Тому підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку немає. Просить відмовити в задоволенні позову, надала письмові заперечення. (а.с. 41-43)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 01.12.2010 р. (справа №2-1453/10) визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 за наказом ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.08.2010 р. згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 на звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 05.08.2010 р. по 01.12.2010 р. включно - 18461,52 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2010 р. по 01.12.2010 р. включно - 18461,52 грн., недоплачену суму компенсації за невикористану відпустку при звільненні в розмірі 4609,30 грн., невиплачену заробітну плату за серпень 2010 р. - 436,50 грн., матеріальну шкоду в розмірі 376,74 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. (а.с.7-16)

Рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 03.06.2011 р. (справа №2-544/11) стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2010 р. по 18.03.2011 р. в розмірі 16263,72 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2010 р. по 29.03.2011 р. в розмірі 17802,18 грн. (а.с. 17-21)

З інформації Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.03.2011 р. вбачається, що грошові кошти у виконання виконавчого листа №2-1453/10 від 01.12.2010 р., виданого Староміським райсудом м. Вінниці, в сумі 47375,58 грн. платіжним дорученням №553 від 14.03.2011 р. направлені на рахунок ОСОБА_1 (а.с. 60) Тобто, рішення Староміського райсуду м. Вінниці від 01.12.2010 р. (справа №2-1453/10) виконано (обидві сторони цього не заперечують). В тому числі виплачено недоплачену суму компенсації за невикористану відпустку при звільненні в розмірі 4609,30 грн.

Згідно наказу ПАТ КБ «Приватбанк» про внесення змін в статтю звільнення ОСОБА_1 від 23.03.2011 р. (картка документа 20211004 - на а.с. 54-55), крім питання зміни формулювання звільнення ОСОБА_1, наказано бухгалтерії провести усі виплати згідно рішення Староміського райсуду м. Вінниці. (а.с. 56-57) У виписці, на яку посилається позивач в своїй позовній заяві, що на а.с. 23-24, зазначено, що перераховано 20.04.2011 р. 4213,36 грн. в погашення заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» перед ОСОБА_1 згідно зобов"язань, при цьому номер картки документа - 20211004 (такий же номер картки вищезазначеного наказу).

З розрахункового листа ОСОБА_1 за березень 2011 р. вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» нараховано 5142,01 грн., компенсація за невикористану відпустку становить 4609,30 грн. (така ж сума, що і в рішенні Староміського райсуду м. Вінниці від 01.12.2010 р. (справа №2-1453/10), після відрахувань виплата на депонент 4213,36 грн. (така ж сума і у виписці, що на а.с. 23). (а.с. 53) Зазначений розрахунковий лист не протирічить наданій позивачем виписці Пенсійного фонду України з індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОСОБА_1) за 2011 р. (березень), що на а.с. 58.

Згідно ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що нараховані ПАТ КБ "Приватбанк" позивачу ОСОБА_1 в березні 2011 р. (майже через рік після звільнення) кошти не є заробітною платою, яка не виплачена після звільнення, а є повторно нарахованою компенсацією за невикористану відпустку, яка вже була стягнута рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 01.12.2010 р. (справа №2-1453/10), вже виплачена в порядку примусового виконання рішення суду ОСОБА_1, тому підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 5054,02 грн. за період з 19.03.2011 р. по 20.04.2011 р., немає.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України,

ст.ст. 10 , 11 , 60, 88, 209 , 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5054,02 грн. за період з 19.03.2011 р. по 20.04.2011 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОО.Венгрин