Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/856/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна та визнання права власності на 1/2 частку квартири,іншого майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив ,що з лютого 1997 року він та відповідачка проживали однією сім'єю в її однокімнатній квартирі та вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_5.

16.06.2006 року сторони у справі придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1-884,посвідченого державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Договір купівлі-продажу був з розстрочкою. Спочатку було сплачено 10 000 доларів США, які позичили йому батьки, а потім 6 000доларів США йому позичив приятель ОСОБА_7

Придбана квартира була зареєстрована за відповідачкою.

За час проживання однією сім'єю позивачем та відповідачкою було придбано: холодильник-Samsung RL - 48RECVB - 5 320 грн.; телевізор Samsung LE 32H87 - 6 100 грн.; мікрохвильова піч Samsung - 1 217 грн.; хлібопіч ZELMER 43Z011- 656 грн.; кондиціонер LG S12AN - 3 000 грн., а також меблі: стінний гарнітур - 2 000 грн.; кухонний гарнітур - 1 000 грн.; ліжко двоспальне - 1 000 грн.; м'який куток - 3 000 грн.

У зв'язку з розірванням шлюбних відносин відповідачка 16.08.2013 року змусила позивача піти із їх квартири та заявила, що ніякого майна він не отримає.

Позивач просив суд встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з лютого 1997 року по серпень 2013 року, визнати спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, холодильник Samsung RL - 48RECVB, телевізор Samsung LE 32H87; мікрохвильову піч Samsung; хлібопіч ZELMER 43Z011; хлібопіч ZELMEER 43Z011; кондиціонер LG S12AN, а також меблі: стінний гарнітур, кухонний гарнітур; ліжко двоспальне; м'який куточок.

Поділити спільне майно . Виділити позивачу ? частину квартири АДРЕСА_1, , холодильник Samsung RL - 48RECVB, телевізор Samsung LE 32H87. Визнати право власності за позивачем та відповідачкою по ? частині квартири АДРЕСА_1. Стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 1 395, 68 грн.: 1 280, 97 грн. - судовий збір за подачу позовної заяви, 114, 71 грн. - судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без шлюбу однією сім'єю у період з лютого 1997 року по серпень 2013 року.

Визнана спірна квартира об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Поділено майно в натурі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат 1 395, 68 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Скасовано заходи по забезпеченню позову, прийняті ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2013 року, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Знято арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково. Встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без шлюбу однією сім'єю у період з 01.01.2004 року по серпень 2013 року. Визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 та інше майно,що щащачено у позовній заяві. Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_3 в натурі холодильник Samsung RL-48RECVB, мікрохвильову піч Samsung. Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі телевізор Samsung LE32H87, кондиціонер LG S12AN, хлібопіч ZELMER 43Z011. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3., суд першої інстанції виходив із того,що позивачем не надано належних і достовірних доказів про спільне проживання сторін однією сім"єю без укладення шлюбу і спільне придбання квартири та іншого майна.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду,виходячи із наступного.

Згідно до вимог ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю,але не перебувають у шлюбі між собою,майно,набуте ними за час спільного проживання,належить їм на праві спільної сумісної власн ості,якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_3 у суді першої інстанції посилався на показання свідків та письмові докази,зокрема, розписки про отримання ним у борг у свого батька10000доларів США(а.с.137) та у ОСОБА_7-6000доларів США(а.с.136). і фото з сімейного архіву.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 28 березня 2014 року у цій справі,яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 і ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2014 року,якою рішення суду було залишено без змін, і направляючи справу на новий розгляд, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 24 вересня 2014 року зокрема зазначив,що встановлення факту проживання однією сім"єю на підставі свідчень свідків та фото з сімейного архіву не можна вважати повним,всебічним та об"єктивним дослідженням і висновки суду ґрунтуються на припущеннях,що суперечить вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України.

Згідно до вимог ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви,з яких скасовані рішення,є обов"язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Надаючи оцінку доказам у справі, суд першої інстанції правильно зазначив у оскаржуваному рішенні ,що свідчення свідків та фото з сімейного архіву не свідчать беззаперечно про проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_8 однією сім"єю, зазначивши при цьому,що сторони зареєстровані постійно за різними адресами, із чого вбачається окреме їх проживання, а систематичне відвідування ОСОБА_3 квартири відповідачки обумовлене наявністю у них спільної дитини.

З матеріалів справи також видно,що на підтвердження своїх позовних вимог щодо спільного з відповідачкою придбання квартири ОСОБА_3 посилався на розписки про отримання ним у борг у свого батька10000доларів США(а.с.137) та у ОСОБА_7-6000доларів США(а.с.136), проте зміст цих розписок не містить у собі інформації щодо призначення взятих у борг позивачем грошей і їх фактичного використання,тому у розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України ці письмові докази не є належними і не можуть бути взятими до уваги судом.

При новому розгляді справи позивачем не надано інших доказів щодо предмету спору окрім наданих суду під час первісного розгляду справи,рішення за яким було скасовано у встановленому законом порядку.

Обов"язковою умовою визнання майна спільним на підставі ст.74 СК України є спільне проживання чоловіка та жінки , а також спільне придбання майна.

У порушення вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК Українипозивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог .

Оскільки позивачем не надано належних доказів щодо спільного проживання з відповідачкою однією сім"єю і спільного придбання квартири і іншого майна,суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову,зазначивши у рішенні, крім іншого і те,що до сімейних відносин,які існували до 01 січня 2004 року , норми СК України не застосовуються.

Судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи,що мають доля неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду щодо місця проживання позивача з урахуванням відомостей про його реєстрацію з посиланням на свободу пересування , є неспроможними,оскільки реєстрація особи за певною адресою є одним із доказів її проживання за цією адресою,якому суд надає оцінку у сукупності з іншими доказами.

Розмір доходів кожної із сторін не має правового значення при відсутності доказів щодо спільного проживання їх однією сім"єю.

Інші доводи є також неспроможними і не спростовують висновків суду.

Беручи до уваги викладене, колегія приходить до висновку, що підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: