Справа № 490/8710/15-ц
н/п 2/490/4195/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

23 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Боровської К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про повершення депозитного вкладу, стягнення відсотків, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 суму вкладу, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1, відкритого в Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" на ім'я ОСОБА_1, в розмірі 6 913 доларів США.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь держави судовий збір у розмірі 1 540 грн. 22 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/8710/15-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Боровської К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозитного вкладу, стягнення відсотків, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, позовні вимоги у якому у подальшому було зменшено, в якому просив зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) повернути йому депозитний вклад в розмірі 6 913 дол. США, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 у ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 на його користь 398 дол. США в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 50 000 грн. - моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між сторонами було укладено договір про строковий банківський вклад, однак після закінчення строку його дії, Банк відмовився повертати позивачеві суму вкладу із нарахованими відсотками, що в свою чергу призвело до заподіяння позивачеві матеріальної та моральної шкоди.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі, та просив про його задоволення з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. При цьому, надала до суду заперечення, в яких посилалася на те, що:

- кошти за договором банківського вкладу були повернуті позивачеві шляхом перерахування на поточний рахунок, у зв'язку з чим, на її думку, зобов'язання ОСОБА_3 за вказаним договором припинилися;

- 17 вересня 2015 року у ОСОБА_3 було введено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим, на її думку, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ОСОБА_3 не підлягає здійсненню в силу п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а позивачем невірно обрано спосіб захисту його права;

- договором не передбачено відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, а позивачем не надано доказів заподіяння йому такої шкоди.

Вивчивши доводи позову та заперечення на позов, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 28 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 (Вкладник) було укладено Договір № 326933/67315/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті (далі - Договір) шляхом підписання Договору-заяви, який разом з Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» складає договір банківського вкладу.

Відповідно до п. 1 Договору Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_2 у розмірі 8 038,01 дол. США на строк з 28.10.2014 року по 28.05.2015 року, під 12,6% річних (п. 2). Згідно з п. 6 Договору після закінчення строку, визначеного у п. 1 Договору-заяви, вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

14 травня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_3 із заявою про повернення банківського вкладу у розмірі 8 191,05 дол. США. Станом на 29.05.2015 року на рахунок НОМЕР_1, відкритий у ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1, було перераховано суму вкладу та відсотків за депозитом у загальному розмірі 8 191,05 дол. США.

08 червня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_3 із заявою, в якій просив повернути йому банківський вклад шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунок, відкритий у ПАТ «Дельта Банк», однак вклад повернуто не було.

В той же час, як вбачається із виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 за період з 29.05.2015 по 22.10.2015 року, по зазначеному рахунку проводилися такі операції:

- перерахування відсотків на платіжну картку позивача в розмірі 90,91 дол. США 07.07.2015 року;

- видача депозиту з рахунку на вимогу в розмірі 226 дол. США 16.07.2015 року;

- видача депозиту з рахунку на вимогу в розмірі 225 дол. США 17.07.2015 року;

- видача депозиту з рахунку на вимогу в розмірі 227 дол. США 20.07.2015 року;

- перерахування суми вкладу на платіжну картку позивача в розмірі 200 дол. США 04.08.2015 року;

- перерахування суми вкладу на платіжну картку позивача в розмірі 200 дол. США 06.08.2015 року;

перерахування суми вкладу на платіжну картку позивача в розмірі 200 дол. США 07.09.2015 року.

Таким чином, станом на 22 жовтня 2015 року вихідний залишок на рахунку позивача НОМЕР_1, відкритого у ОСОБА_3, становить 6 913,05 дол. США.

В той же час, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) № 171 від 17.09.2015 року та наказом директора-розпорядника ФГВФО № 308 від 17.09.2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було розпочато процедуру виведення ОСОБА_3 з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року (включно) та призначення уповноваженої особи ФГВФО Чернявської О. С.

Відповідач у своїх запереченнях посилається на це як на підставу відмови у задоволенні позову через те, що задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ОСОБА_3 не підлягає здійсненню в силу п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а позивачем невірно обрано спосіб захисту його права, однак із таким твердженням суд погодитися не може з огляду на таке.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Нормами ст. 36 Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

В той же час, частиною 6 ст. 36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (не менше 200 000 грн. - ч. 1 ст. 26 Закону).

Як встановлено судом, строк дії Договору сплив 28 травня 2015 року, а тимчасову адміністрацію у ОСОБА_3 було запроваджено з 18 вересня 2015 року, що дає суду підстави для висновку про те, що вимоги п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону до спірних правовідносин не застосовуються. Крім того, як вбачається із матеріалів справи та випливає із пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні, після закінчення строку дії Договору, кошти, нараховані позивачеві, були перераховані з вкладного рахунку НОМЕР_1 на поточний банківський рахунок НОМЕР_1, а за такого застосування п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону також виключається.

Крім того, суд також враховує той факт, що позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 28 серпня 2015 року, тобто до прийняття рішення про виведення банку з ринку та запровадження тимчасової адміністрації.

За такого, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України, які регулюють відносини, пов'язані із договором банківського рахунка.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується прийняти і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

За такого, суд приходить до висновку, що Банк належним чином до введення тимчасової адміністрації зобов'язання з повернення позивачеві коштів, які знаходяться на банківському рахунку, не виконав, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу у розмірі 6 913 дол. США.

При цьому, посилання представника відповідача на те, що кошти за договором банківського вкладу були повернуті позивачеві шляхом перерахування на поточний рахунок, у зв'язку з чим зобов'язання ОСОБА_3 за Договором припинилися, фактично суперечать його ж посиланню на застосування вимог п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 також відсотків за користування грошовими коштами, то відповідно до ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Враховуючи той факт, що за Договором встановлено процентну ставку у розмірі 12,6% річних (1,05% на місяць, 0,035% на день), а також той факт, що Банк періодично видавав позивачеві грошові кошти, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування чужими коштами із такого розрахунку:

ПеріодСума боргу (дол. США)Кількість днівCтавка, %Розрахунок
29.05.2015 - 07.07.20158281,96400,04%8281,96 * 0.035% * 40 = 115,95
08.07.2015 - 16.07.20158191,0590,04%8191,05 * 0.035% * 9 = 25,80
17.07.2015 - 17.07.20157965,0510,04%7965,05 * 0.035% * 1 = 2,79
18.07.2015 - 20.07.20157740,0530,04%7740,05 * 0.035% * 3 = 8,13
21.07.2015 - 04.08.20157513,05150,04%7513,05 * 0.035% * 15 = 39,44
05.08.2015 - 06.08.20157313,0520,04%7313,05 * 0.035% * 2 = 5,12
07.08.2015 - 07.09.20157113,05320,04%7113,05 * 0.035% * 32 = 79,67
08.09.2015 - 17.09.20156913,05100,04%6913,05 * 0.035% * 10 = 24,20

Всього: 115,95 + 25,8 + 2,79 + 8,13 + 39,44 + 5,12 + 79,67 + 24,2 = 301,1 дол. США

При цьому, нарахування відсотків здійснюється до дня введення у ОСОБА_3 тимчасової адміністрації, тобто до 17 вересня 2015 року включно. За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування чужими коштами у розмірі 301,1 дол. США.

В той же час, суд погоджується з тим, що позивачеві слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки позивач не надав суду жодних доказів заподіяння йому такої шкоди, а також не надав обґрунтування її розміру.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки позивач до позовної заяви не надав жодних доказів, які б обґрунтовували розмір заподіяної йому моральної шкоди та в цілому свідчили про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій ОСОБА_3, суд відмовляє у задоволенню позовних вимог у цій частині.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 540 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1, відкритого в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_1, в розмірі 6 913 дол. США.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 1 540 грн. 22 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН