Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.

Нагорняка В.А., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобов'язання надати житло у вигляді окремої квартири, за касаційною скаргою Виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобов'язання надати житло у вигляді окремої квартири.

Позивачка посилалась на те, що на підставі наказу голови Рівненського обласного суду від 03 січня 1994 року № 1 її переведено на посаду судді Рівненського обласного суду. Постановою Верховної Ради України від 18 березня 2004 року № 1633-ІV її обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Рівненської області. На праві власності їй належить квартира АДРЕСА_1 житловою площею 29,8 кв. м, у якій зареєстровані та проживають шестеро осіб. Рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області від 10 жовтня 2006 року № 200 її взято на квартирний облік з 25 вересня 2006 року за списком позачергового одержання житла у складі сім'ї шість осіб, жилою площею 91,9 кв. м (з урахуванням 10 кв. м додаткової жилої площі). На квартирному обліку перебуває по цей час. Іншого житла ні вона, ні члени її сім'ї не мають та не отримували.

Право на отримання житла у неї виникло під час дії Закону України «Про статус суддів». У порушення цього Закону, положень ст. ст. 5, 15 ЖК Української PCP та Порядку забезпечення суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2005 року № 707, відповідач не забезпечив її житлом у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, позивачка просила зобов'язати Виконавчий комітет Рівненської міської ради Рівненської області надати їй благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне на склад сім'ї з шести осіб у межах норми жилої площі та додаткової жилої площі (10 кв. м), що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням жилої площі 29,8 кв. м у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано Виконавчий комітет Рівненської міської ради Рівненської області надати ОСОБА_3 благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівному на склад сім'ї з шести осіб у межах норми жилої площі та додаткової жилої площі (10 кв. м), що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням жилої площі - 29,8 кв. м у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі Виконавчий комітет Рівненської міської ради, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 23 грудня 1993 року № 3775-ХІІ ОСОБА_3 обрано суддею Рівненського обласного суду.

На підставі наказу голови Рівненського обласного суду від 03 січня 1994 року за № 1 ОСОБА_3 переведено на посаду судді Рівненського обласного суду.

На підставі наказу голови Рівненського обласного суду від 16 січня 1995 року № 1 у зв'язку з обміном паспорта на прізвище чоловіка вважати ОСОБА_3 - ОСОБА_3.

Постановою Верховної Ради України від 18 березня 2004 року № 1633-ІV ОСОБА_3 обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Рівненської області.

ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, житловою площею 29,8 кв. м.

Рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10 жовтня 2006 року № 200 позивача взято на квартирний облік з 25 вересня 2006 року за списком позачергового одержання житла у складі сім'ї з шести осіб жилою площею 91,9 кв. м (з урахуванням 10 кв. м додаткової жилої площі). На квартирному обліку перебуває на даний час.

Згідно з довідкою Житлово-комунального підприємства «Галицьке» від 21 березня 2014 року № 912 у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 крім ОСОБА_3 зареєстровані та проживають п'ятеро осіб: чоловік ОСОБА_5, син ОСОБА_6 та члени його сім'ї - дружина ОСОБА_7, малолітні ОСОБА_8, 2006 року народження, та ОСОБА_9, 2014 року народження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач зобов'язаний забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов.

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 43 ЖК Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Статтею 46 ЖК Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою.

Частиною 1 ст. 46 ЖК Української PCP передбачено надання жилого приміщення поза чергою інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЖК Української РСР поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Такий випадок передбачено у ч. 7 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», якою встановлено що не пізніш як через шість місяців після обрання, зокрема суддя апеляційного суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом за місцезнаходженням суду.

Зобов'язуючи Виконавчий комітет Рівненської міської ради забезпечити ОСОБА_3 благоустроєним жилим приміщенням, судами не було взято до уваги, що ч. 1 ст. 46 ЖК Української РСР передбачено строк для надання поза чергою жилого приміщення виключно для таких категорій громадян: по-перше, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку особам протягом 2 років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення; по-друге, інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року.

Для осіб, обраних на виборну посаду, чинним законодавством не встановлено строк, у який вони повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами з таким самим статусом, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з 25 вересня 2006 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання за № 569 у окремому списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла.

Отже, оскільки ст. 46 ЖК Української РСР не встановлено строк та переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків для суддів, то ОСОБА_3 повинна бути забезпечена житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше неї, що відповідатиме положенням ст. 43 ЖК Української РСР.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-390цс15, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Вирішуючи спір, суди на вказані вимоги закону уваги не звернули, а тому дійшли помилкового висновку про необхідність зобов'язання відповідача забезпечити позивача благоустроєним житлом у позачерговому порядку з переважним правом на одержання жилого приміщення перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

В.А. Нагорняк

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко