АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №756/2329/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача СімоноваЄ.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3 Ламара Лухумівна про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання правочинів недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, вимоги за яким неодноразово уточнював та змінював підстави позову, остаточно просив:

1. визнати дії відповідача протиправними щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України;

2. визнати бездіяльність відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, в даному випадку за тим, щоб позичальник використав отриману в нього валюту саме на розрахунки з іншими резидентами України;

3. визнати генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL4408 від 21 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ "Універсал Банк" недійсним;

4. визнати додаткову угоду №1 від 02 вересня 2011 року до генерального договору про надання кредитних послуг №ВL4408 від 21 травня 2008 року, укладену між ОСОБА_3 та ВАТ "Універсал Банк", недійсною;

5. визнати додаткову угоду №2 від 07 червня 2013 року до генерального договору про надання кредитних послуг №ВL4408 від 21 травня 2008 року, укладену між ОСОБА_3 та ВАТ "Універсал Банк", недійсною.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2008 року між ним та відповідачем укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL4408, відповідно до умов якого банк зобов»язався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у договорі в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 90000 доларів США, із строком виконання зобов»язань не пізніше 01 травня 2028 року. Умови кредитування визначаються окремими (індивідуальними) угодами.

Позивач вважає зазначений договір недійсним, оскільки кредит наданий в іноземній валюті для розрахунків з резидентами України, що суперечить правилам проведення розрахунків виключно у гривні.

Окрім того, з посиланням на те, що видача готівки фізичній особі в іноземній валюті за «заявою на отримання готівки» може бути здійснена лише у разі відкриття на її ім»я поточного рахунку, зазначає, що грошових коштів саме в іноземній валюті за договором не отримував, оскільки поточного рахунку для отримання кредитних коштів не відкривав. Одночасно заперечує отримання цих коштів з наступною їх конвертацією у грошову одиницю України.

Зазначає, що укладав оспорюваний договір, маючи на увазі, що отримував кредитні кошти у гривні, іноземна валюта, в свою чергу, була визначена лише для подальшого обміну на гривню.

Ставить під сумність правомочність осіб, які від імені банку уклали з ним правочини.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає..

Судом першої інстанції установлено, що 21 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ "БанкУніверсальний, правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №BL4408, відповідно до умов якого відповідачем надано позивачеві кредит у розмірі 90000 доларів США строком на 20 років з 21 травня 2008 року по 01 травня 2028 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 5% річних. Погашення кредиту здійснюється в порядку та у строк, визначені цим договором та індивідуальними угодами, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

21 травня 2008 року між ВАТ "Банк Універсальний, та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №BL4408/BL4408-KL+ до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4408 від 21 травня 2008 року (Індивідуальна угода - кредитна лінія плюс), відповідно до умов якої позичальнику встановлено ліміт за кредитною лінією в сумі 70000 доларів США.

02 вересня 2011 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4408 від 21 травня 2008 року, відповідно до умов якої змінено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, визначено розмір заборгованості позивача в рамках кредитної лінії, встановлено порядок та терміни погашення кредиту згідно графіком погашення кредиту, встановлено новий порядок розгляду спорів по договору.

07 червня 2013 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4408 від 21 травня 2008 року, відповідно до умов якої встановлено терміни погашення строкової заборгованості по кредиту в порядку, передбаченому кредитним договором, індивідуальною угодою та цією додатковою угодою, а також змінено розмір процентної ставки за користування кредитом.

Пунктом 1.1.3 генерального договору про надання кредитних послуг №BL4408 від 21 травня 2008 року визначено, що базовою валютою за даним договором є долар США. Під базовою валютою розуміється валюта, в яку перераховуються суми наданих та/або запитаних до отримання кредитних послуг в різних валютах даного договору, для розрахунку ліміту договору.

Відповідно до п.1.3.2 додаткової угоди №1 до генерального договору про надання кредитних послуг №BL4408 від 21 травня 2008 року погашення грошових зобов'язань позичальника за цією додатковою угодою здійснюється шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого у банку, у валюті та сумі існуючих грошових зобов'язань позичальника за договором та цією додатковою угодою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вид кредитування (іноземна валюта) був погоджений сторонами належним чином у зв»язку із здійсненим волевиявленням, відповідач має право на здійснення валютних операції, доказів на підтвердження того, що діяльність відповідача вводить позивача в оману або є агресивною, не надано.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають вимогам чинного законодавства та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

За змістом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Посилання апеляційної скарги, як на підставу визнання правочину недійсним, неправомірність дій відповідача щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України, є помилковими та відхиляються колегією суддів.

Судом першої інстанції вірно установлено здійснення відповідачем кредитних операцій в іноземній валюті на підставі відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу НБУ, а також послідовно викладені мотиви правомірності надання відповідачем кредитних коштів в іноземній валюті.

Доводи апеляційної скарги щодо видачі такого кредиту для здійснення позивачем розрахунків в іноземній валюті з іншими резидентами України самі по собі ґрунтуються на припущеннях, позовні вимоги в цій частині не є такими, що направлені на захист особистого немайнового або майнового права та інтересу позивача, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення цих вимог.

Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо бездіяльності відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем не визначено, в чому полягає порушення його права у співвідношенні з тим, що метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України).

При цьому, відповідно до чинного законодавства недійсність правочину пов»язана з недодержанням вимог закону саме в момент його вчинення, проте на такі обставини позивач не посилається та підставами недійсності правочину не вказує. Дії або бездіяльність відповідача поза моментом вчинення правочину не дають підстав для визнання правочину недійсним, а можуть мати інші правові наслідки.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Судом першої інстанції вірно встановлені правовідносини сторін та застосовані норми матеріального права.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов