Справа № 377/676/15-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/5992/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 05.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

5 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Касьяненко Л.І.,

з участю секретаря Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" на рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 серпня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

встановила:

У червні 2015 року позивач ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на таке.

9 квітня 2008 року між сторонами був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10633 доларів США зі сплатою відсотків 12,5 % річних за користування кредитом, які зобов»язався повернути не пізніше 9 квітня 2013 року.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю, надавши позивачу кредит

Відповідач не повернув у визначені строки кредитні кошти у розмірі : 9, 54 доларів США тіла кредиту та 44,69 доларів США процентів.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти, а також 87 470 грн. 05 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості та нараховані на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 458 грн. 61 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 87 928, 66 грн. та 54, 23 доларів США та судові витрати по справі.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при укладанні кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору, в тому числі і строк повернення грошових коштів 9 квітня 2013 року , тому суд дійшов помилкового висновку про пропуск строку позовної давності банком при зверненні до суду у червні 2015 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 9 квітня 2008 року між сторонами був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10633 долари США зі сплатою відсотків 12,5 % річних за користування кредитом, які зобов»язався повернути не пізніше 9 квітня 2013 року.

Додатковою угодою, укладеною між сторонами 17 жовтня 2008 року, сторони погодили, що розмір процентної ставки за кредитним договором від 17 жовтня 2008 року становитиме 16% річних (а.с.12).

25 вересня 2009 року Банк «РОДОВІД» на адресу ОСОБА_2, направив вимогу із застереженням того, що на 25.08.2009 року у нього є заборгованість по кредиту у розмірі 1372,48 доларів США.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 15 червня 2015 року вбачається, що відповідач має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9,54 долари США,по процентам у розмірі 44, 69 доларів США, пеня у розмірі 87470 грн. та 458, 61 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позову у зв»язку з пропуском строку позовної давності, суд виходив з того, що банк дізнався про порушення свого права 30 березня 2011 року, коли банк виявив заборгованість відповідача по тілу кредиту та за оплату відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких міркувань.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Встановлено, що згідно з умовами кредитного договору, зокрема розділу 3 кредитного договору (а.с.8) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строк не пізніше 9 квітня 2013 року та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснітись позичальником не пізніше 9 квітня 2013 року, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з вказаної дати.

Отже, перебіг строку позовної давності почався з квітня 2013 року, а позовом до суду банк звернувся у червні 2015 року ( а.с.2), тобто без пропуску передбаченого ст. 257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності, тому висновок суду про відмову у позові у зв»язку з пропуском строку позовної давності не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, невірно встановив дату початку перебігу строку позовної давності, тому на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких міркувань.

Встановлено, що відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, отриманим відповідно до кредитного договору від 9 квітня 2008 року, у зв»язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9,54 доларів США, по процентам у розмірі 44, 69 доларів США, пеня у розмірі 87470 грн. та 458, 61 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 625, 627, 652 ЦК України колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними позовних вимог банку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9,54 долари США по процентам у розмірі 44, 69 доларів США, та 458, 61 грн. в якості 3% річних від суми простроченого кредиту.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з розміром нарахованої пені в сумі 87470 грн., оскільки ця сума нарахована за увесь період прострочення заборгованості, разом з тим нарахована за один рік пеня в силу ч.2 ст. 252 ЦК України складає 6687 грн. 67 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем ( а.с.14, зворот).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Конституційний Суд України в рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач добросовісно виконував свої кредитні зобов»язання перед банком і допустив незначну заборгованість по тілу кредиту - розмірі 9,54 доларів США та по процентам у розмірі 44, 69 доларів США.

Зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 15 червня 2015 року вбачається, що відповідач починаючи з 05.05.2008 року кожного місяця вносив періодичні платежі погашення заборгованості і нарахованих процентів. 13.10.2009 року в суму погашення заборгованості по кредиту зарахована суму у розмірі 3936 гривень 21 копійка, сума від продажу автомобіля банком. Далі вбачається, що відповідач вносив кожного місяця менші суми ніж ті що передбачені графіком платежів кожного місяця, у зв'язку з підвищенням курсу долару та процентної ставки.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи, що порушення позичальником зобов»язань щодо виконання договору кредиту виникло у березні 2011 року , натомість позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав жодного доказу щодо вжиття заходів про погашення заборгованості починаючи із березня 2011 року по червень 2015 року, що стало підставою для збільшення розміру пені до 87470 грн., яка значно перевищує розмір самої заборгованості.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розмір пені, який що підлягає стягненню, з урахуванням вимог розумності і справедливості, підлягає зменшенню до 2000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 364 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК, колегія суддів , -

В И Р І Ш ИЛ А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" суму заборгованості за кредитним договором укладеним 9 квітня 2008 року за № 51 АА-00001.08.2 у сумі 3723, 61 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9,54 доларів США, заборгованості по процентам у розмірі 44,69 доларів США, пені у розмірі 2000 грн., 458, 61 грн. в якості 3% річних від суми простроченого кредиту; та судові витрати по справі у розмірі 364 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може

бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня

набрання законної сили.

Головуючий

Судді