АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 03 серпня 2015 року.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та постановлення нової про відмову в задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого зазначала, що 30.01.2003 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 року, вищевказану квартиру витребувано із чужого незаконного володіння позивача та визнано право власності за ОСОБА_4 Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що ОСОБА_3 не мала права укладати договір купівлі-продажу квартири від 30.01.2003 року. У зв'язку з порушенням своїх прав, позивач звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь 1 247 925,14 грн. та 50 000,00 моральної шкоди.

В судовому засіданні від 03.08.2015 року, враховуючи розмір позовних вимог та з метою уникнення загрози невиконання рішення суду, представником позивача заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/3 квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на праві власності.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 03 серпня 2015 року подану заяву задоволено.

01.10.2015 року до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_5 з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що 26.08.2015 року він отримав у дарунок від своєї матері ОСОБА_3 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, 1/3, частина якої належала йому.

Оскільки, він є власником вищезазначеної квартири, не є відповідачем у справі, арешт 1/3 частини квартири порушує його права володіння, користування та розпорядженням майном, а 1/3 частина квартири, на яку накладено арешт ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 03 серпня 2015 року, вже не належить відповідачу, просив скасувати заходи забезпечення позову.

Задовольняючи подану заяву суд першої інстанції прийшов до висновків, що, оскільки 26.08.2015 року право власності на вищезазначену квартиру перейшло до ОСОБА_5, який не є відповідачем у даній справі, подана заява підлягає задоволенню.

Натомість колегія суддів не може повною мірою погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Постановляючи ухвалу про накладення арешту суд першої інстанції зазначав, що між сторонами у справі дійсно виник спір, що стосується стягнення грошових коштів у розмірі 1 247 925,14 гривень та моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п.10 Постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи, що на час звернення ОСОБА_5 до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову рішення у справі не ухвалено, спір по суті не вирішено, потреба в забезпеченні позову не відпала, а обставини, що зумовили його застосування не змінились, суд першої інстанції не мав законних підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що на момент постановлення ухвали Голосіївського районного суду м. Києві від 03 серпня 2015 року про накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_5 не був власником частки зазначеної квартири.

Договір дарування, на який посилається заявник, як на підставу для скасування заходів забезпечення позову, був укладений між ОСОБА_5 та відповідачем 26.08.2015 року, тобто після вжиття ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 03 серпня 2015 року заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту.

Вказані обставини, в свою чергу, підтверджують, що невжиття заходів забезпечення може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у дані справі.

З огляду на викладене оскаржена ухвала є передчасною, постановленою з порушенням норм процесуального права, підлягає до скасування, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року -скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: