АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5663/15 Головуючий 1 інст. - Нев'ядомський Д.В.
Справа № 640/4801/14-ц Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Черкасова В.В.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна в натурі, зміну часток у спільному майні, визначення порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ спадкового майна в натурі, зміну часток у спільному майні, визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після смерті батька ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за №487/2013, він, його мати ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_2 стали власниками спадщини, яка складається по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1, кожному.

Після смерті матері - ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2014 р., зареєстрованого з реєстрі за № 488/2013, позивач та його брат ОСОБА_2 стали власниками спадщини, що складається з 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 26 677,67 грн..

Вказаний вище будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0, 0528 га (довжина - 30 м., ширина - 17,6 м, площа - 528 м кв. ) на підставі Дублікату договору про надання у безстрокове його користування земельної ділянки для забудови житлового будинку, посвідченого 8-ю Харківською державною нотаріальною конторою 12.12.1960 р. за № 2-5838 (дублікат виданий Харківським обласним державним нотаріальним архівом 13.08.2004 року за реєстровим № 1-483, зареєстрованим «Харківське МБТІ» 17.08.2004 р. під № 40011).

Остаточне право власності на земельну ділянку не оформлювалось. Державний акт на право власності на землю не видавався.

Таким чином, позивач та його брат ОСОБА_2 є користувачами по 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,0264 га, у кожного.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок спадкове майно складається з наступного: житловий будинок літ. «А-1», підвал літ. «Ан», прибудова літ. «А1» (ґанок літ «а1», прибудова літ. «а2», ґанок літ. «а3», з відповідною часткою надвірних будівель: льох літ «Б», вбиральня літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», льох літ. «Е», сарай літ. «Ж», огорожа № 4, хвіртка № 5, огорожа № 6, ворота №7, огорожа № 8,. хвіртка № 9, вимощення «І».

Вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо користування спільним нерухомим майном, зокрема, приміщенням першого поверху (1-6), площею 10,8 кв.м, та земельною ділянкою, тому позивач просив поділити в натурі житловий будинок із надвірними будівлями, визначити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поділено в натурі спадкове майно, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку А-1 житлові кімнати:1-5, площею 9,1 кв.м, 1-6,площею 10,8 кв.м., 1-9, площею 11,6 кв.м., підсобне приміщення1- 10, площею 5,3 кв.м, коридор 1-11,площею 3,5 кв.м., а також прибудову «а-2», площею 5 кв.м, підвал «Ап». Площею 21,6 кв.м, надвірні споруди: ганок «а1», вбиральню В, гараж Д, хвіртку №5.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку А-1 житлові кімнати: 2-4, площею 16,8 кв.м, 2-5, площею 9,3 кв.м., а також прибудову АІ, площею 19,2 кв.м., надвірні споруди: ганок «а3», льох «Б», сарай «Г», льох «Е», огорожа №4, огорожа №8, хвіртка №9.

В загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено розташовані за адресою: АДРЕСА_1, огорожу №6, ворота №7, вимощення «І».

Змінено розмір часток наступним чином: ОСОБА_1 52/100 домоволодіння, ОСОБА_2 48/100 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію у розмірі 21189 гривень, внесенунадепозит.

Визначено наступний порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1: земельну ділянку площею 40 м. залишено у загальному користуванні співвласників, ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку площею 264 кв.м, що відповідає ідеальній частці, в тому числі: земельну ділянку площею 244 кв.м. та 1/2 площі земельної ділянки загального користування 20 кв.м; ОСОБА_2 виділити у користування земельну ділянку площею 264 кв.м, що відповідає ідеальній частці, в тому числі земельнуділянку площею 24 4 кв.м. та 1/2 площі земельної ділянки загального користування 20 кв.м.

Ділянку земельного сервітуту для обслуговування сараю літ. «Г»,площею 5,61 кв.м. Межа розподілу, згідно додатку №4 висновку судової будівельно-технічної експертизи Я1624/13833/13834 від 22.12.2014року, проходить від точки А де точки Б довжиною 2,45м, далі від точки Б до точки В по межі поділу житлового будинку літ.А-1, від точки В до точки Г довжиною 1,0 м, від точки Г до точки Д довжиною 11,86 м, від точки Д до точки Е довжиною 11,17 м; від точки Д до точки З довжиною 18,83м, від точки 3 до точки И довжиною 7,84м, від точки И до точки Й довжиною 9,76м, від точки И до точки И1 довжиною 0,66м; від точки Д до точки Л довжиною 9,27м; від точки К до точки Л довжиною 14,4м.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,, поданій його представником ОСОБА_6 порушується питання про зміну рішення суду першої інстанції, скасування його в частині визначення порядку користуванням земельною ділянкою та ухвалення у цій частині нового рішення, яким виділити:

-ОСОБА_1 в користування земельну ділянку площею 264,0 кв.м., що відповідає ідеальній частці;

-ОСОБА_3, в користування земельну ділянку площею 264,0 кв.м., що відповідає ідеальній частці;

Межа розподілу, згідно додатку № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13833/ 13834 від 22.12.2014 p., проходить від точки А до точки Б довжиною 2,45 м., далі від Б до точки Б1 по межі поділу житлового будинку літ. «А-1», далі від точки Б1 до точки В довжиною 1,1 м, від точки В до точки Е довжиною 13,39 м, від точки Г до точки Д довжиною 5,66 м, кв. від точки Д до точки Е довжиною 3,1 м, від точки Е до точки Ж довжиною 5.1 м, від точки Ж до З довжиною 26,0 м, від точки 3 до точки И довжиною 1,26 м, від точки А до точки З пою 9,6 м..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, що її подала, посилається на те, що судом помилково визначено порядок користування земельною ділянкою по варіанту другому судової будівельної експертизи, а не так як просив позивач - по запропонованому ним варіанту першому тієї ж експертизи, за яким визначення порядку користування земельною ділянкою вирішує усі проблеми, що виникають між сторонами щодо вигону худоби ОСОБА_2 через подвір'я.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі порушує питання щодо зміни рішення суду першої інстанції в частині поділу домоволодіння, просить залишити у його власності приміщення 1-6; 2-1;2-2;2-3;2-4;2-5, відмовляється від підвалу, а також встановити сервітутними частини фасаду будинку, по яким здійснюється подача до моїх приміщень:

-води під землею уздовж фасаду;

-газу;

-електрики;

-та пару від автоматичного автогазанагрівача для обігріву його власності в опалювальний період.

Крім того ОСОБА_2 просить вирішити питання щодо спірних відносин з позивачем ОСОБА_1, які не були предметом дослідження судом першої інстанції та виходять за межі заявлених позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги останній посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин які мають значення для справи, і які суд вважав встановленими, висновок суду не відповідає обставинам справи.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с. 215) сторони в судове засідання не з'явилися. ОСОБА_1 забезпечив явку свого представника ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 через канцелярію суду звернувся з клопотанням перенести розгляд справи на листопад 2015 року з посиланням на зайнятість його у зв'язку з виконанням службових обов'язків по завершенню діяльності виборчої комісії. Разом з тим, поважність причини неявки в судове засідання належним чином не підтвердив.

Виходячи з вимог ст..303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та ст.. 67 вказаного Кодексу щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПРК України, судова колегія визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи. Клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на листопад 2015 року судова колегія вважає таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи встановлено, що сторони є братами, які успадкували по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті своїх батьків.

Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0528 га.

Право власності на земельну ділянку не видавалося.

По справі проведена судова будівельно-технічна експертиза на предмет наявності можливості поділу спірного будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до розміру ідеальних часток кожного зі співвласників, визначення дійсної ринкової вартості спадкового майна, а також вартості необхідних матеріалів та робіт для здійснення переобладнання газової системи будинку для улаштування окремого газопостачання частин будинку позивача та відповідача.

Відповідно до висновку вказаної експертизи за номером 11624/13833/13834 від 22 грудня 2014 року (а.с.62-91) експертом запропоновано два варіанти поділу домоволодіння, визначена ринкова вартість спірних приміщень у домоволодінні і ринкова вартість усього домоволодіння АДРЕСА_1, запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановлених дійсних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку, що з двох запропонованих експертом варіантів поділу домоволодіння із відповідним варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою варіант ІІ висновку експертизи найбільш відповідає дотриманню ідеальних часток, фактичному порядку користування спадковим майном, що склався між сторонами.

При цьому суд керувався вимогами ст.. ст.. 364, 367 ЦК України, відповідно до яких співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Суд прийняв до уваги, що позивачем внесено на депозитний рахунок сума компенсації вартості частки у зв'язку із змінами ідеальних часток.

За вимогами ст..365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. Суд постановляє таке рішення за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував та встановив дійсні обставини справи, визначився з правовою оцінкою правовідносин, що виникли між сторонами, і законом, що їх регулює, оцінивши докази у їх сукупності, з урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин між сторонами, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст.. 213, 214 ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висновків суду не спростовують і не можуть слугувати для скасування чи зміни рішення суду.

У відповідності до вимог ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -