Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/667/15 Головуючий у 1 інстанції: Черков В.Г.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу судді Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2014 року

у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з Ворошиловської районної ради м. Донецька нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Ворошиловської районної ради м. Донецька нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою судді Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2014 року ОСОБА_3 у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала судді є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суддя безпідставно застосував положення Постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 року, а тому дійшов помилкового висновку про існування спору про право. Просить ухвалу судді скасувати та видати судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а за ч.3 ст. 312 ЦПК України, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суддя виходив з того, що боржник Ворошиловська районна рада м. Донецька Донецької області є бюджетною установою та знаходиться у населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 року затверджений Тимчасовий порядок фінансування таких організацій. За цих обставин вбачив спір про право.

З таким висновком судді судова колегія погодитися не може виходячи з наступного.

Наказне провадження - це спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб, шляхом видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

В силу п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заявник ОСОБА_3 надала довідку з місця роботи та довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 31.10.2014 року у сумі 10534,97 грн.

Таким чином, із наданих заявником заяви і доданих документів спір про право не вбачається.

Зазначені в ухвалі судді обставини про те, що боржник Ворошиловська районна рада м. Донецька Донецької області є бюджетною установою та знаходиться у населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження та відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 року затверджений Тимчасовий порядок фінансування таких організацій не є підставою для наявності спору про право.

Боржником Ворошиловською районною радою м. Донецька не оспорюється, що заявник є її працівником та має заборгованість по заробітній платі у сумі 10 534,97 грн., про що видав відповідні довідки.

За таких обставин, суддя дійшов помилкового висновку про те, що між заявником і боржником існує спір про право.

Вимога апелянта про видачу судового наказу не може бути задоволена, оскільки апеляційний суд не наділений такими повноваженнями, тому оскаржувана ухвала у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню із направлення матеріалів за заявою ОСОБА_3 на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Селидівського міського суду Донецької області від 13 листопада 2014 року скасувати.

Матеріали за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з Ворошиловської районної ради м. Донецька нарахованої, але не виплаченої заробітної плати направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: